Справа № 560/7050/22
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7050/22
РІШЕННЯ
іменем України

31 жовтня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - не нарахування індексації грошового забезпечення у день звільнення - за період з 28.02.2014року по 22.04.2022 року, грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік та не проведення індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, а саме - січня 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні - не нарахування індексації грошового забезпечення у день звільнення - за період з 22.12.2017 року по 02.05.2022 року, грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік та провести індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012року по квітень 2014року, з вересня 2014року по жовтень 2014року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, а саме січня 2008 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на день виключення зі списків особового складу 22.12.2017 відповідач не провів з ним повного розрахунку при звільненні в частині компенсації за невикористану додаткову відпустку та індексації грошового забезпечення.

Позивач вказує на те, що на виконання рішення суду, відповідач 02.05.2022 виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки та індексацію грошового забезпечення на загальну суму 14249,80 грн. Тобто остаточний розрахунок відповідач провів 02.05.2022.

На переконання позивача, з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 22.12.2017 по день фактичної виплати - 02.05.2022.

Позивач також зазначає, що відповідач протиправно при визначенні розміру індексації не врахував січень 2008 року в якості базового місяця.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що у цій справі не можуть бути застосовані норми статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Вважає, що відсутні підстави стверджувати, що положення статей 116, 117 КЗпП України передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Звертає увагу на те, що визначення конкретної суми індексації є дискреційним повноваженням відповідача.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.07.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2022 вирішено витребувати в військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України детальний розрахунок (із обов`язковим зазначенням дати нарахування), виплачених ОСОБА_1 сум на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року, та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 року по справі № 560/1933/21:

1) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 24 грудня 2017 року;

2) індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року.

Витребувані матеріали надати суду до 25.10.2022 року.

Вимоги ухвали суду станом на 28.10.2022 року (10 год. 30 хв.) відповідачем не виконані.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.12.2017 №310 позивач з 24.12.2017 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №560/1933/21, яке набрало законної сили, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 24 грудня 2017 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосування базового місяця січень 2008 року.

На виконання вказаного рішення 02.05.2022 відповідач перерахував на банківський рахунок позивача 14249,80 грн., що підтверджується банківською випискою, та сторонами не заперечується.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та базового місяця, застосованого при розрахунку індексації грошового забезпечення.

Відповіді позивач не отримав.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому, суд дійшов висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18 (адміністративне провадження №К/9901/24531/19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування до спірних відносин норм КЗпП України є необґрунтованими.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Приписами частини 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зі змісту зазначених законодавчих норм слідує, що умовами застосування частини 1 статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 (провадження №11-1329апп18) зроблено висновок, що "Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.".

Таким чином, враховуючи, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, та індексації грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосування базового місяця січень 2008 року на підставі статті 117 КЗпП України.

За змістом Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям обчислюється у календарних днях.

Як встановив суд, відповідач 02.05.2022 року виплатив позивачу 14249,80 грн., а саме: грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015 року по 2017 рік; індексацію грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосування базового місяця січень 2008 року; індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №821/1226/16).

Оскільки позивач виключений зі списків 24.12.2017, а виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, та індексації грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосування базового місяця січень 2008 року; та індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року відповідачем здійснена лише 02.05.2022, відповідно, строк затримки розрахунку складає 1590 календарних днів за період з 25.12.2017 (наступний день після виключення позивача зі списків військової частини) по 02.05.2022 включно.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд вважає належним способом захисту прав у цьому випадку зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2017 по 02.05.2022 включно за несвоєчасність виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015 року по 2017 рік; індексації грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосування базового місяця січень 2008 року. Нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні провести, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення позивача за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач в цьому позові також оскаржує проведення індексації за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року, а саме - без застосування при розрахунку індексації за вказаний період базового місяця - січень 2008.

Щодо вказаної позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з врахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Питання щодо підтвердження права позивача на індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року вирішено судом в межах адміністративної справи №560/1933/21.

Відповідно частини 2 статті 6 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Враховуючи, що предметом спору є порядок обчислення позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, при її обчисленні застосуванню належить пункт 5 Порядку №1078, в редакції Постанови №1013.

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.

Згідно з наведеними положеннями пункту 5 Порядку №1078 місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) (базовий місяць) є тим місяцем, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу.

Оскільки підвищення тарифних ставок (окладів) мало місце у січні 2008 року, то для розрахунку індексації з 01.12.2008 цей місяць і є базовим.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

Так, підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі (зокрема, до 01.03.2018), яке є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося. Доказів протилежного не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач в періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року повинен був застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Оскільки відповідач нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року з порушенням Порядку №1078, та не застосував січень 2008 року в якості базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в ці періоди, така бездіяльність є протиправною.

Як наслідок, необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року з застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з врахуванням виплачених сум.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 25.12.2017 року по 02.05.2022 року, а саме: за невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015 року по 2017 рік та за невиплату індексації грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2017 року по 02.05.2022 року, а саме: за невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015 року по 2017 рік та за невиплату індексації грошового забезпечення за періоди березень - грудень 2009 року, січень - травень 2010 року, листопад - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - жовтень 2012 року, травень - серпень 2014 року, листопад 2014 року, квітень - липень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, червень 2016 року - січень 2017 року, липень 2017 року, грудень 2017 року з застосуванням базового місяця січень 2008 року, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування січня 2008 року, як базового місяця при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з грудня 2008 року по лютий 2009 року, з червня 2010 року по жовтень 2010 року, з листопада 2012 року по квітень 2014 року, з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з лютого 2017 року по червень 2017 року, з серпня 2017 року по листопад 2017 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31 жовтня 2022 року о 10 год. 35 хв.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя В.К. Блонський