Справа № 140/5406/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/5406/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі ГУ ПФУ у Донецькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 12.07.2022 №09 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 та з 01.01.1985 по 31.12.2003 та призначити з 25.04.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не зарахував певні періоди роботи ОСОБА_1 до страхового стажу в зв`язку з неточностями при заповненні трудової книжки, що послужило підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. Покликаючись на норми законодавства, що регулює порядок заповнення трудових книжок, вказує на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. А тому, на переконання представника позивачки, остання не повинна нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, а наявність такого недоліку у трудовій книжці як відсутність підпису уповноваженої особи не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи, записи про які містяться в трудовій книжці та виконані у відповідності до вимог інструкції. Для відновлення порушеного права звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

19.09.2022 від ГУ ПФУ у Волинській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, що згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років. Починаючи з січня 2018 року на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 22 років.

Згідно поданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 11 місяців 10 днів.

Оскільки трудова книжка позивачки не завірена печаткою, періоди роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 та з 01.01.1985 по 31.12.2003 не підтверджений достовірними доказами, тому відповідач 2 не мав законних підстав для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу роботи ОСОБА_1 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необгрунтованим, дії та рішення відповідача 2 щодо пенсійного забезпечення не можна вважати протиправним, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

01.11.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні у зв`язку із тим, що страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 25 років 11 місяців 10 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 20.08.1979, оскільки запис не завірено підписом відповідальної особи, з 01.01.1985 по 31.10.2003 - так як титульна сторінка трудової книжки не завірена печаткою , та відповідно наданої архівної довідки від 03.06.2022 №1436/1-11 та особових рахунків з січня 1985 року, в зв`язку з розбіжністю в по-батькові заявниці « ОСОБА_2 » ( ОСОБА_3 ).

Відповідно до вищезазначеного ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення №09 від 12.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Згідно наданих документів позивачка буде мати право на пенсію за віком після досягнення 63 років, тобто з 25.04.2025, або при наданні додаткових документів для підтвердження стажу.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

У зв`язку з досягненням пенсійного віку, 60 років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.07.2022 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 12.07.2022 №09 Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Рішення мотивоване тим, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 25 років 11 місяців 10 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно записів трудової книжки від 20.08.1979 серія НОМЕР_2 з 18.08.1979 по 12.08.1980 (запис не завірено підписом відповідальної особи), з 01.01.1985 по 31.12.2003, оскільки титульна сторінка трудової книжки не завірена печаткою. Відповідно до архівної довідки від 03.06.2022 №1436/1-11 та особових рахунків з січня 1985 року є розбіжності в по-батькові заявника « ОСОБА_2 » (« ОСОБА_3 »).

Для зарахування до страхового стажу:

- періоду роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637;

- періоду роботи з січня 1985 року по 31.12.2003 встановити факт належності довідки та особових рахунків заявниці.

За таких обставин особа матиме право на пенсію за досягнення 63-річного віку відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058 з 25.04.2025, або матиме право на пенсію за умови підтвердження 29 років страхового стажу за умови повторного звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Позивачка, вважаючи, що відповідач порушив її право на отримання пенсії за віком, звернулася до суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

З аналізу наведеного слідує, що необхідною умовою для виникнення у особи права на отримання пенсії за віком є наявність відповідного страхового стажу роботи та досягнення відповідного віку.

З рішення ГУ ПФУ у Донецькій області від 12.07.2022 №09 слідує, що відповідачем не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у трудовій книжці від 20.08.1979 серія НОМЕР_2 , оскільки окремі записи в ній виконано з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.

Так, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 20.08.1979 серія НОМЕР_2 з 18.08.1979 по 12.08.1980 (запис не завірено підписом відповідальної особи), з 01.01.1985 по 31.12.2003, оскільки титульна сторінка трудової книжки не завірена печаткою. Відповідно до архівної довідки від 03.06.2022 №1436/1-11 та особових рахунків з січня 1985 року є розбіжності в по-батькові заявника « ОСОБА_2 » (« ОСОБА_3 »).

При цьому вказано, що страховий стаж позивачки становить 25 років 11 місяці 10 дні.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо не зарахування вказаних вище періодів роботи позивачки до страхового стажу, суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установи (пункти 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637).

Водночас наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 4.1 Інструкції №58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні за змістом положення містила також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Держпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція №162), що діяла на момент внесення спірних, на переконання відповідача, записів.

При цьому, пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Такі ж норми містила й постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки працівників та службовців».

Так, відповідно до пункту 18 Постанови № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивачка не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновків про відсутність трудового стажу позивача.

Суд також зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Та обставина, що уповноважена особа підприємства (установи), де працювала позивачка, не засвідчила запис в її трудовій книжці про період роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 (запис №1-2) своїм підписом, не робить такі записи неправдивими. Крім того, такий запис скріплено печаткою підприємства (установи).

До страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на підставі записів трудової книжки відповідачем не враховано період роботи з 01.01.1985 по 31.12.2003, оскільки титульна сторінка трудової книжки від 20.08.1979 серія НОМЕР_2 не завірена печаткою.

Водночас як встановлено судом з копії трудової книжки серії від 20.08.1979 серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 (запис №5) 22.01.1981 прийнята на роботу до Луцької взуттєвої фабрики та 05.01.2005 (запис №10) звільнена за згодою сторін.

На думку суду, записи в трудовій книжці про роботу позивача за спірний період відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, посади на яких працювала позивач та засвідчені підписом уповноваженої особи підприємства.

Відтак, суду незрозуміло по якому алгоритму здійснювалось зарахування страхового стажу позивача, адже частину стажу, вказаного в трудовій книжці, титульна сторінка якої не завірена належним чином, пенсійним органом все ж зараховано до страхового стажу.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказані періоди виконання позивачкою роботи та перебування її на обліку в центрі зайнятості підтверджено належними доказами, а тому пенсійний орган протиправно не включив їх до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні даної справи суд враховує те, що позивачка жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених у ній записах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також суд вважає необґрунтованим не врахування пенсійним органом періоду роботи позивачки з 01.01.1985 по 31.12.2003, з тих підстав, що відповідно до архівної довідки від 03.06.2022 №1436/1-11 та особових рахунків з січня 1985 року є розбіжності в по-батькові заявника « ОСОБА_2 » (« ОСОБА_3 »).

Так, з матеріалів справи суд встановив, що на підтвердження вказаного вище періоду роботи позивачка подала архівну довідку від 03.06.2022 №1436/1-11, видану Комунальною установою Луцький міський трудовий архів Луцької міської ради.

Довідка містить інформацію про те, що в наказах по ВАТ «Луцька взуттєва фабрика» за 2005 рік не має відомостей про звільнення з роботи ОСОБА_1 . Накази про надання відпусток по догляду за дитиною за 2001-2005 роки на зберігання в Луцький міський трудовий архів не передано.

В особових рахунках по заробітній платі ОСОБА_4 (так в документі російською мовою) значиться з січня 1981 року по грудень 1985 року, ОСОБА_4 (так в документі російською мовою) ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться з січня 1988 року по грудень 1990 року, ОСОБА_1 (так в документі) ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться з січня 1991 року по грудень 2002 року. Інших працівників з прізвищем, ім`ям, по батькові ОСОБА_1 за 1986-2002 роки в документах з особового складу ВАТ «Луцька взуттєва фабрика» не має.

Суд погоджується з відповідачем, що зазначене у вказаній довідці ім`я позивачки не відповідає паспортним даним, проте інша інформація, зокрема, щодо періоду виконання таких робіт та номеру і дати наказу відповідає тим, що зазначені у відповідних записах трудової книжки позивачки - №5-10.

Відтак, ГУ ПФУ у Донецькій області безпідставно дійшло висновку, що спірний періоди роботи позивачки не підтверджено належними доказами, і такий висновок не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17, яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відтак, на переконання суду, позивачка вчинила всі необхідні для призначення пенсії за віком дії та надала усі необхідні для цього документи, тоді як дії відповідача 2 щодо відмови у призначенні пенсії позивачці є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За таких обставин рішення відповідача 2 від 12.07.2022 №09 про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності у позивачки необхідного страхового стажу для призначення їй пенсії за віком є протиправним.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи відповідача про правомірність свого рішення спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку рішенню відповідача, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до норм Закону №1058-IV від 12.07.2022 №09, не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому таке слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позовну вимогу в частині його оскарження.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком періоди роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 та з 01.01.1985 по 31.12.2003 та призначити з 25.04.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд вважає, що такі також підлягають задоволенню, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.

Відтак, для належного відновлення порушених прав позивачки, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати позивачці до страхового стажу описані вище періоди роботи та призначити ОСОБА_4 , з врахуванням досягнення останньою пенсійного віку та виконанням вимоги законодавства щодо необхідного страхового стажу 29 років, пенсію за віком з 25.04.2022, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, відповідно до вимог частини першої статті 45 Закону №1058.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Донецькій області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 11.08.2022 №12.

Керуючись статтями 139, 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 12.07.2022 №09.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи з 18.08.1979 по 12.08.1980 та з 01.01.1985 по 31.12.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.04.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський

01 листопада 2022 року