Справа № 620/3257/22
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3257/22 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач), у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною невиплату основної та додаткової пенсій ОСОБА_1 з березня 2022 року;

- відновити виплату ОСОБА_1 щомісячної основної та додаткової пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію за березень та квітень 2022 року;

- стягнути безпосередньо з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області чи через органи Казначейства (як вирішить суд за законом) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 418600,00 грн.

- накласти відповідно до Законом встановленої відповідальності покарання за протиправні дії на відповідача та його посадових осіб відповідно повноважень суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 2002 року, інвалід війни, учасник ліквідації аварії на ЧАЕС та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача, останній отримав пенсію 04.02.2022 в розмірі 10153,00 грн та до моменту звернення останнього до суду із даною позовною заявою будь-яких нарахувань з боку пенсійного органу на картковий рахунок позивача не відбувалось.

ОСОБА_1 через електронний кабінет 29.03.2022 звернувся до відповідача зі скаргою щодо невиплати пенсії за березень та квітень 2022 року.

18.04.2022 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що з 04.02.2022 по дату звернення із заявою пенсія не виплачена та просив терміново провести виплату пенсії.

Листом від 17.05.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про перерахування пенсії за період з 01.03.2022 по 31.05.2022 в сумі 31184,55 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 через установу банку додатковою відомістю у травні 2022 року.

Листом від 30.05.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №620/9954/21 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Різниця пенсії на виконання вказаного судового рішення за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 складає 1248221,23 грн. Виплата зазначеної суми буде проведена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. З 01.06.2022 пенсія буде виплачуватись в розмірі 48678,06 грн (з урахуванням індексації 5336,76 грн).

Позивач вважає, що відповідач протиправно не проводив виплату його пенсії в березні та квітні 2022 року, а в травні провів таку виплату в розмірі 31184,55 грн, хоча після перерахунку пенсії на виконання судового рішення його місячний розмір пенсії складає 48676,06 грн, а тому позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області свідомо не виплачується пенсія у повному розмірі, що є дискримінацією та геноцидом по відношенню до позивача, а тому останній звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №162 від 26.02.2022 виплата пенсії може здійснюватися без урахування строків, визначених частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема раніше від визначеної дати виплати пенсії одержувачу, та в розмірах не менших, ніж були встановлені за попередній місяць, з подальшим проведенням перерахунку.

Наказом Пенсійного фонду України №35 від 01.03.2022 функції Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування пенсій та підготовки виплатних документів покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області «Про встановлення простою» від 24.02.2022 №30о та від 31.03.2022 №55о з 01.03.2022 та з 01.04.2022 встановлено простій, який за твердженням відповідача тривав до 25.04.2022.

З наведеного вбачається, що в період невиплати позивачу основної та додаткової пенсії у березні та квітні, функції з нарахування та виплати пенсій пенсіонерам, що перебувають на обліку у відповідача були покладені на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Відтак, судом не встановлено протиправності дій відповідача за невиплату пенсії в період березень, квітень 2022 року.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачеві виплачена в травні 2022 року в сумі 31184,55 грн. (за три місяці).

При цьому, розмір пенсії, яку було встановлено позивачеві до початку введення воєнного стану в Україні складав 10153,00 грн.

Вказане свідчить про виплату пенсії позивачу за березень-квітень-травень у розмірі, що встановлений за попередній місяць, що кореспондується із нормами постанови Кабінету Міністру України від 26.02.2022 №162.

Щодо доводів позивача про необхідність виплати його пенсії починаючи з березня по травень 2022 року в сумі 146034,18 (тобто по 48678,06 грн. за кожен місяць) колегія суддів зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом від 30.05.2022 повідомив позивача про те, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №620/9954/21 було проведено перерахунок його пенсії. Так, різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 складає 1248221,23 грн. Виплата зазначеної суми буде проведена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. З 01.06.2022 пенсія буде виплачусь на виконання рішення суду в розмірі 48678,06 грн.

Враховуючи наведене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перерахунок пенсії на виконання судового рішення відповідачем проведено після відновлення роботи Головного управління, а виплата перерахованої суми, за даними пенсійного органу, буде розпочата з червня 2022 року.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на час прийняття рішення суду у даній справі сума його пенсії за березень-травень нарахована та проведено її виплату, що позивачем не заперечується. Сума виплати становила 10153,00 грн. за кожний місяць.

При цьому, якщо позивач вважає, що дії відповідача щодо перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №620/9954/21 порушили його права, то останній має право звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), на чому обґрунтовано зауважено і судом першої інстанції.

Доводи апелянта про безпідставність поновлення судом першої інстанції строку відповідачу на подання відзиву на позовну заяву, колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвала суду була доставлена до електронного кабінету відповідача 14.05.2022.

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка про отримання представником ГУ ПФУ в Чернігівській області особисто копії позовної заяви разом з додатками 27.05.2022.

При цьому, відзив на позовну заяву було подано відповідачем 08.07.2022. Мотивуючи наявність підстав для поновлення Головному управлінню строку для подання відзиву у справі відповідач вказав на введення воєнного стану в країні з подальшим його продовженням та з посиланням на рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що за таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження процесуального строку для подання відзиву відповідачем.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Колегія суддів враховує, що наведені відповідачем обставини щодо встановлення у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні в його роботі простою у період з 01 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року включно об`єктивно вплинули на неможливість реалізації ним свого права на подання відзиву на позов. Однак, колегія суддів звертає увагу, що провадження у даній справі було відкрито у травні 2022, тоді коли Головне Управління відновило свою роботу та мало об`єктивну можливість подати відзив на позов у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Таким чином, дослідивши обставини, на які посилається відповідач у своєму клопотанні про поновлення строку на подання відзиву, колегією суддів не встановлено жодних об`єктивних підстав для поновлення такого строку відповідачу враховуючи відсутність будь яких обґрунтувань неможливості подання відзиву на позов у період, коли роботу пенсійного органу було відновлено.

Отже, наведені доводи апелянта у вказаній частині є обґрунтованими з мотивів наведених вище.

Однак, вказані порушення судом першої інстанції процесуального права не призвели до невірного вирішення справи по суті, що з урахуванням п.2 ч.2 ст.317 КАС України не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко