Справа № 400/4156/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 р. № 400/4156/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправним пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2022 № 135 «Про результати розслідування за фактом втрати військового засобу пересування»;

зобов`язання відповідача скасувати пункт 6 наказу від 15.07.2022 № 135 «Про результати розслідування за фактом втрати військового засобу пересування» в частині, що містить фразу «утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди проводити з капітана ОСОБА_2 в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення»;

зобов`язання відповідача повернути позивачу раніше утримані на підставі наказу від 15.07.2022 № 135 «Про результати розслідування за фактом втрати військового засобу пересування» суми з його заробітної плати.

Підставою позову позивач вказує те, що оскаржуваний ним наказ в частині притягнення його до матеріальної відповідальності є протиправним, оскільки він жодних незаконних дій не вчиняв, відповідним службовим розслідуванням не було встановлено, які саме його умисні протиправні дії призвели до втрати майна.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та витребувано у відповідача з власної ініціативи докази.

30.09.2022 відповідач надіслав суду електронною поштою відзив на позовну заяву та частину витребуваних доказів.

Відповідач не надав суду копії всіх додатків до Акта службового розслідування від 14.07.2022. Так, згідно з Актом службового розслідування від 14.07.2022 він містить разом із додатками 28 аркушів, проте суду надано лише 16 аркушів. Відповідач не надав суду копії таких додатків до Акта: повідомлення начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та довідки розрахунку від 14.07.2022 № 166/1/1. Про причини неподання зазначених доказів відповідач суд не повідомив.

У відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив аргументовано тим, що військовий автомобільний транспорт УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , був втрачений у наслідок невжиття достатніх заходів для збереження військового майна позивачем, а факти та обставини, на які останній посилається, не містили крайньої необхідності, дій непереборної сили, в наслідок яких постала необхідність на залишення військового майна без охорони на автомобільній трасі, що спричинило нанесення збитку державі на суму 56816,78 гривні. Відповідач стверджує, що відповідне службове розслідування проведено правомірно, повно та об`єктивно, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2022 № 135 «Про результати службового розслідування» у частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності виданий правомірно та без порушень.

Правом на подання до суду відповіді на відзив позивач не скористався.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2020 № 55 позивач 24.02.2020 прийняв справи і посаду, яку займав на момент виникнення спірних правовідносин, і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з пунктом 12 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності та по технічній частині) від 28.12.2021 № 1618 «Про закріплення автомобільної техніки за підрозділами та водіями» за позивачем закріплено автомобіль УАЗ-31-51, військовий номер НОМЕР_2 . Автомобіль 1989 року випуску.

Пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності та по технічній частині) від 28.12.2021 № 1620 «Про допуск особового складу до виконання обов`язків старших машин у 2022 навчальному році» позивача допущено до виконання обов`язків старшого машини.

24.02.2022 російські війська здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

З 24.02.2022 на території Миколаївської міської територіальної громади проводяться інтенсивні воєнні (бойові) дії.

25.02.2022 приблизно о 15 год 00 хв надійшла команда від майора ОСОБА_3 . Шульги терміново залишити місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 на АДРЕСА_3 через загрозу захоплення аеродрому російськими військами та здійснити перебазування наземним ешелоном визначеної військової (спеціальної) техніки та майна на аеродром Вознесенськ на транспортних засобах військової частини НОМЕР_1 .

25.02.2022 транспортні засоби військової частини НОМЕР_1 вирушили в напрямку АДРЕСА_4 , у тому числі, й автомобіль УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , який був закріплений за позивачем. Керував зазначеним автомобілем позивач.

Під час руху в районі населеного пункту Костянтинівка Миколаївського району Миколаївської області (біля Миколаївського міжнародного аеропорту) автомобіль УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , вийшов з ладу, а саме заглох двигун. Після невдалих спроб запустити вказаний транспортний засіб і зупинити попутні транспортні засоби для відбуксирування, позивач залишив автомобіль УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , на узбіччі автомобільної дороги та убув на аеродром Вознесенськ.

Згідно з поясненнями позивача, що додані до Акта службового розслідування, при залишенні автомобіля з нього було знято АКБ, номерні знаки, які він забрав із собою. Автомобіль був замаскований. При прибутті у м. Вознесенськ позивач доповів майору ОСОБА_4 про подію в усній формі.

Вранці наступного дня, 26.02.2022, позивач здійснив пошукові заходи щодо автомобіля. Пошук позивних результатів не приніс.

Вищевказані факти також підтвердив у своїх поясненням капітан ОСОБА_5 , що додані до Акта службового розслідування.

Зі змісту пояснень майора ОСОБА_4 , які додані до Акта службового розслідування, слідує, що 25.02.2022 він був проінформований про факт залишення позивачем автомобіля в районі повороту на Миколаївський аеропорт. Крім цього, майор ОСОБА_4 зазначив, що після виконання завдань за призначенням у визначеному місці десь через тиждень про повернення до пункту постійної дислокації у м. Миколаїв по даному факту була усна доповідь начальнику логістики. В журналі бойових дій даний факт зафіксований.

На підставі повідомлення 2 відділу військової контррозвідки Служби безпеки України від 16.06.2022 № 17/9/2-540 командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.06.2022 № 128 «Про проведення службового розслідування по факту втрати військового засобу пересування», відповідно до пунктів 1 і 2 якого наказано провести службове розслідування по факту втрати автомобіля УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 .

За результатами службового розслідування 14.07.2022 було складено Акт службового розслідування, згідно з яким командиру військової частини НОМЕР_1 запропоновано, у тому числі, притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої з його вини шкоди, що становить 56816,78 грн, та до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з Актом службового розслідування до нього було додано:

повідомлення начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України;

пояснення капітана ОСОБА_2 ;

пояснення капітана ОСОБА_6 ;

пояснення майора ОСОБА_7 ;

довідка розрахунок від 14.07.2022 № 166/1/1.

Згідно з пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2022 № 135 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування» (далі Наказ № 135) (а.с. 19-27) за неналежне виконання вимог статей 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та в зв`язку з наявністю в діях ознак кримінального правопорушень позивача відповідно до пункту 1 статті 6 розділу ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнено до повної матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої з його вини шкоди, що становить 56 тисяч 816 гривень 78 копійок.

Пунктом 6 Наказу № 135 встановлено:

«Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , втрачене майно на загальну суму нанесених збитків державі 56 тисяч 816 гривень 78 копійок (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістнадцять гривень сімдесят вісім копійок) занести в книгу нестач військової частини НОМЕР_1 .

Утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди проводити з капітана ОСОБА_8 у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення».

Відповідно до пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.08.2022 № 164 «Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування» від 15.07.2022 року № 135» (а.с. 12-13) пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2022 викладено в наступній редакції:

«Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби та начальнику служби авіаційного озброєння логістики внести в Книгу обліку втрат і нестач військової частини НОМЕР_1 по службі авіаційного озброєння логістики УАЗ-3151 шасі № 208144 відповідно до довідки-розрахунку № 166/1/1 від 14.07.2022 року на загальну суму 56816 грн 78 коп (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістнадцять гривень сімдесят вісім копійок).»

Вважаючи пункти 4 і 6 Наказу № 135 протиправними в частині, що стосуються ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до преамбули Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 160-ІХ порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Пунктом 7 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608), встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Отже, військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог Закону № 160-ІХ і Порядку № 608.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі особи, які проводять службове розслідування).

Суд встановив, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.06.2022 № 128 «Про проведення службового розслідування по факту втрати військового засобу пересування» за фактом відсутності у військовій частини НОМЕР_1 транспортного засобу УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , призначено службове розслідування.

У цьому наказі зазначено:

підстава та обґрунтування службового розслідування (повідомлення 2 відділу військової розвідки Служби безпеки України від 16.06.2022 № 17/9/2-540), мета його призначення, особа, стосовно якої воно проводиться (преамбула наказу);

строк проведення службового розслідування (пункт 2 наказу);

посадова (службова) особа, якій доручено проведення службового розслідування (пункт 1 наказу).

З вищенаведеного слідує, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.06.2022 № 128 «Про проведення службового розслідування по факту втрати військового засобу пересування» за формою і за змістом відповідає вимогам Порядку № 608.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

За результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.06.2022 № 128 «Про проведення службового розслідування по факту втрати військового засобу пересування», майор ОСОБА_9 , якому було доручено провести відповідне службове розслідування, 14.07.2022 склав і підписав Акт службового розслідування.

У зазначеному Акті службового розслідування вказано, що до нього додаються:

повідомлення начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України;

пояснення капітана ОСОБА_2 ;

пояснення капітана ОСОБА_6 ;

пояснення майора ОСОБА_7 ;

довідка розрахунок від 14.07.2022 № 166/1/1.

Всі додатки до акта службового розслідування суд витребував у відповідача ухвалою від 14.09.2022. Проте, відповідач не подав до суду повідомлення начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та довідку розрахунок від 14.07.2022 № 166/1/1. Про причини неподання зазначених доказів відповідач суд не повідомив.

У матеріалах справи відсутня довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини НОМЕР_1 , на підставі якої було визначено розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачу внаслідок втрати транспортного засобу УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 . Чи є зазначеною довідкою довідка розрахунок від 14.07.2022 № 166/1/1, що вказана як додаток до Акта службового розслідування, з матеріалів справи встановити не можливо.

Згідно з абзацом першим частини другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використанні як докази у справі (абзац другий частини першої статті 77 КАС України).

Відтак суд прийшов до висновку, що у матеріалах службового розслідування відсутня відповідна довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди, а отже Акт службового розслідування від 14.07.2022 не відповідає вимогам пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608, а розмір заподіяної шкоди відповідачу є недоведеним.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військових обов`язків служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

У позовній заяві та в поясненнях, доданих до Акта службового розслідування від 14.07.2022, позивач підтвердив факт, що внаслідок його дій (залишення транспортного засобу УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , на автомобільній дорозі) завдано державі шкоду.

Поряд з цим, позивач наполягає на тому, що ця шкода завдана внаслідок крайньої необхідності: оскільки не було об`єктивної можливості неробочий автомобіль відбуксирувати, він залишив його на узбіччі автомобільної дороги без охорони у зв`язку з тим, що існувала реальна небезпека для особового складу бути знищеними або потрапляння у полон до окупаційних російських військ.

У свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву, посилаючись на матеріали службового розслідування, стверджує, що факт наявності крайньої необхідності був відсутній. Відомостей, які б підтверджували наявність підстав вважати вказаний позивачем ризик життю та здоров`ю (або потрапляння в оточення) був виправданим саме в районі залишення військового автотранспорту і саме 25.02.2022, під час проведення розслідування не встановлено, а доказів його наявності позивачем та іншими військовослужбовцями, стосовно яких проводилось розслідування, надано не було.

З цього приводу суд зазначає наступне.

24.02.2022 російські війська здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України. Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що враховуючи складну оперативну обстановку у районі постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 на АДРЕСА_3 та нанесення ворогом ракетних ударів по території військової частини, з метою збереження особового складу військової частини НОМЕР_1 , військового майна та військової (спеціальної) техніки та ефективного виконання завдань за призначенням відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 здійснили перебазування 25.02.2022 наземним ешелоном визначеної військової (спеціальної техніки) та майна на аеродром Вознесенськ на транспортних засобах військової частини НОМЕР_1 .

Отже, підставою для передислокації військової частини НОМЕР_1 слугувала складна оперативна обстановка у місті Миколаєві.

Загальновідомим фактом є те, що вже 25.02.2022 ворожі війська перебували у Херсонській області на правому березі річки Дніпра

Суд встановив, що позивач вирушив на закріпленому за ним автомобілі (УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 ) у напрямку м. Вознесенська після 15 год 00 хв. На автомобільній дорозі в районі Миколаївського міжнародного аеропорту, тобто неподалік від міста Миколаєва, у вечірній час вказаний транспортний засіб вийшов з ладу й заглох.

З огляду на зазначене суд прийшов до висновку, що залишення особового складу 25.02.2022 разом із легковим автомобілем на ніч в районі аеропорту мало реальні ризики для життя і здоров`ю військовослужбовців.

Відтак позивач завдав державі шкоди у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала правам військовослужбовців, які перебували у зазначеному транспортному засобі, і цю небезпеку на той час не можна було усунути іншим засобом, як залишення автомобіля на узбіччі. Тобто позивач діяв внаслідок крайньої необхідності.

При цьому суд врахував, що:

позивач, зважаючи на його посаду, не володів і не міг володіти повною інформацією про загальну бойову обстановку на фронті, зокрема, у місті Миколаєві;

низьку цінність транспортного засобу УАЗ 31-51, 1989 року випуску, як військового транспортного засобу;

позивач вживав заходи у межах своїх повноважень щодо розшуку автомобіля (доповів безпосередньому керівнику про відповідний факт, організував пошук безпосередньо на місці залишення автомобіля);

факт втрати автомобіля відповідно до пояснень майора ОСОБА_7 зафіксовано в журналі бойових дій.

Також суд відхилив твердження відповідача про те, що позивач у позовній заяві не надав жодних доказів у підтвердження інформації про те, що він та інші військовослужбовці бачили як інші підрозділи Збройних Сил України готуються до оборони м. Миколаєва, а окупаційні війська були у безпосередній близькості до міста Миколаєва, оскільки загальновідомими є ті факти, що вже 25.02.2022 ворожі війська перебували у Херсонській області на правому березі річки Дніпра, а Збройні Сили України готувались до оборони м. Миколаєва.

Відповідно до частини третьої статті 78 КАС України обставини, визначені судом загальновідомими, не потребують доказування.

Не відповідають дійсності також аргументи відповідача про те, що в період з 25 по 28 лютого 2022 року ворога поблизу м. Миколаєве не було. Так, відповідно до оперативної інформації Генерального штабу Збройних Сил України на 20:00 24.02.2022 «російські окупанти ведуть бої під Херсоном та намагаються обійти його зі сходу, щоби продовжити наступ на Миколаїв» (https://www.facebook.com/GeneralStaff.ua/videos/93279/). Крім цього, 26.02.2022 бойові дії уже відбувались безпосередньо в центрі міста Миколаєва.

Отже, відповідач протиправно притягнув відповідача до матеріальної відповідальності за завдану шкоду внаслідок втрати транспортного засобу УАЗ 31-51, військовий номер НОМЕР_2 , оскільки:

всупереч вимогам пункту 3 розділу VIII Порядку № 608 у матеріалах службового розслідування відсутня довідка про вартісну оцінку заподіяну шкоду, що свідчить про недоведеність відповідачем розміру заподіяної шкоди;

позивач завдав шкоду державі внаслідок крайньої необхідності, а тому згідно з підпунктом 3 частини першої статті 9 Закону № 160-ІХ ця шкода не підлягає відшкодуванню.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання пункту 4 Наказу № 135 протиправним підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду 25.03.2020 у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Суд встановив, що визнання протиправним пункту 4 Наказу № 135 не призведе до відновлення порушених право позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки Наказ № 135 в частині притягнення його матеріальної відповідальності залишатиметься чинним.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом скасування пункту 4 Наказу № 135, відповідно до якого позивача притягнуто до матеріальної відповідальності.

Згідно з частиною третьою статті 14 Закону № 160-ІХ у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу раніше утримані на підставі Наказу № 135 суми з його заробітної плати також підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача скасувати пункт 6 Наказу № 135 в частині утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди з відповідача у розмірі 20 відсотків грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Абзац другий пункту 6 Наказу № 135 (у первинній редакції) встановлював, що утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди проводити з капітана ОСОБА_8 у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.08.2022 № 164 «Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування» від 15.07.2022 року № 135» (а.с. 15-16) пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2022 викладено в наступній редакції:

«Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби та начальнику служби авіаційного озброєння логістики внести в Книгу обліку втрат і нестач військової частини НОМЕР_1 по службі авіаційного озброєння логістики УАЗ-3151 шасі № 208144 відповідно до довідки-розрахунку № 166/1/1 від 14.07.2022 року на загальну суму 56816 грн 78 коп (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістнадцять гривень сімдесят вісім копійок).»

Таким чином, на день подання позову до суду пункт 6 Наказу № 135 (у редакції наказу від 18.08.2022 № 164) не передбачав утримання з грошового забезпечення позивача відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Тобто вищенаведене оскаржуване порушення було виправлено відповідачем. При цьому в суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання пункту 6 Наказу № 135 протиправним та його скасування повністю або в частині після внесення наказом відповідача від 18.08.2022 № 164 змін до нього шляхом викладення його у новій редакції.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Отже, провадження у справі щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача скасувати пункт 6 Наказу № 135 в частині, що містить фразу «утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди проводити з капітана ОСОБА_2 у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення», підлягає закриттю.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією № 27 від 23.08.2022 (а.с. 1) підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 992,40 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 238, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2022 № 135 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування».

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) утримані з нього кошти на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2022 № 135 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування».

4. Закрити провадження у справі № 400/4156/22 щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2022 № 135 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового засобу пересування», в частині, що містить фразу «утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди проводити з капітана ОСОБА_2 у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення».

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 992 (Дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 01 листопада 2022 року