Справа № 420/27053/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/27053/21

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту

рішення суду 1 інстанції: 30.05.2022 року;

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, які полягають у відмові надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 гектара за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.10.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 гектара за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду;

визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, які полягають у наданні ОСОБА_1 недостовірної інформації, викладеної у листі від 15.11.2021 року №01-26/1435,1435/2 щодо направлення запиту до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради;

стягнути з Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.10.2021 року позивач в порядку ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Одеської міської ради із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га за рахунок земель комунальної власності та розташованої в АДРЕСА_1 .

У листі від 15.11.2021 року за №01-26/1435,1435/2 Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради повідомлено позивачу, що у зв`язку із надходження вищевказаного звернення Департаментом направлено запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси. Також, Департаментом повідомлено, що після отримання запитуваної інформації, ним буде підготовлено відповідний проєкт рішення.

Вбачаючи вчинення відповідачем у такий спосіб перешкод у реалізації права на одержання земельної ділянки у власність, позивач, з метою перевірки повідомлених Департаментом обставин, 22.11.2021 року звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради із заявою щодо підтвердження факту звернення Департаменту земельних ресурсів із відповідним запитом. У відповідь, листом від 07.12.2021 року №01-13/Л-427/о, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив позивачу про не надходження від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради відповідного запиту.

Наведені обставини свідчать про надання Департаментом на звернення позивача недостовірної інформації, порушення відповідачем законних очікувань позивача на розгляд звернення із повною повагою до заявника та вчинення усіх необхідних дій в межах своїх повноважень, у тому числі шляхом підготовки проєкту рішення для подальшого погодження відповідно до Регламенту міської ради, у зв`язку із чим він вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Окрім цього, позивач зазначає, що своїми діями відповідач порушив сподівання на те, що його клопотання про одержання земельної ділянки буде розглянуто у встановлений порядок та спосіб, а також на справедливий розгляд його звернення, чим завдав психологічного напруження та викликав розчарування в діяльності органу місцевого самоврядування і спричинив моральну шкоду, яку позивач оцінює на суму 10000 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.10.2021 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по АДРЕСА_1 .

Зобов`язав Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.10.2021 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду.

Визнав протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, які полягають у наданні ОСОБА_1 недостовірної інформації викладеної у листі від 15.11.2021 р. №01-26/1435,1435/2 щодо направлення запиту до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Проаналізувавши положення ст.ст. 14, 19 Конституції України, ст.ст. 26, 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України відповідач під час розгляду заяви позивача повинен був перевірити цю заяву на відповідність її вимогам статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України і у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про відмову у наданні такого дозволу з наведенням відповідних мотивів. Вирішення заяви повинно було відбуватись в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні селищної ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру передбачений законодавством.

Суд першої інстанції вказав, що, направивши лист від 15.11.2021 року №01-26/1435,1435/2, відповідач здійснив розгляд клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,10 га. Проте, клопотання позивача про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не розглянуто відповідачем належним чином, рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою чи про відмову у наданні такого не прийнято.

З огляду на те, що з часу вказаного розгляду заяви позивача (21.10.2021р.) та до часу прийняття рішення у даній справі, відповідачем не надано до суду доказів прийняття жодного з рішень, передбаченого ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції визначив, що відповідачем порушено процедуру розгляду і прийняття рішень щодо відведення земельних ділянок у власність.

Одночасно, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ст. 9 КАС України, визнати протиправною бездіяльність Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради саме щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язати відповідача повторно розглянути подане клопотання з урахуванням висновків суду.

Також, з огляду на наявні в матеріалах справи докази та не спростування відповідачем доводів позивача щодо надання Департаментом недостовірної інформації у відповіді на звернення, суд першої інстанції визначив обґрунтованими позовні вимоги щодо протиправності дій відповідача в цій частині.

Разом з цим, з посиланням на положення ст. 56 Конституції України, ст. 23 Цивільного кодексу України та ту обставину, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому душевних страждань бездіяльністю відповідача, що були предметом розгляду у даній справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування на його користь моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині залишення вимог позивача без задоволення та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року по справі №420/239/20, по справам №686/20012/18 та 646/1591/18, від 27 листопада 2019 року по справі №750/6330/17, по справам №904/4494/18, №464/3789/17, №6-440цс16, №638/12259/16, №638/6944/16-ц, №509/4156/15-а, №199/6713/14-ц, №640/14909/16-ц, зазначено, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. Слід виходити з презумції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції.

Апелянт вказує, що саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною утверджувати та забезпечувати її права.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Додає, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікують як такі, що завдають моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції в цій частині та відсутність обставин для скасування судового рішення за наведених апелянтом обставин.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 2, 4, 5, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, Регламенту Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради VIII від 02.12.2020 року, Положенню про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради та обставинам справи і помилково не враховано, що клопотання громадян стосовно одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності вирішуються органом місцевого самоврядування на відповідній сесії міської ради. Департамент земельних ресурсів здійснює попередній розгляд клопотань юридичних та фізичних осіб з питань надання земельних ділянок комунальної власності територіальної громади у власність чи користування, а також інших питань у сфері земельних відносин. Таким чином, висновок суду про не здійснення Департаментом належного розгляду клопотання позивача із прийняттям відповідного рішення суперечить нормам діючого законодавства.

Окремо апелянт зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Проте адміністративний позов не містить посилань, а судове рішення не містить висновків щодо допущення відповідачем порушень спеціального законодавства під час розгляду звернення позивача, визначаючи недостовірною відповідь на клопотання заявника.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 21.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 гектара, за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по АДРЕСА_1 .

У клопотанні заявником зазначено про не використання права безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням.

Також, заявник звернув увагу, що відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 12.10.2021 року за №01-26/1127,1340 зазначена земельна ділянка знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

До клопотання додано:

копію паспорта громадянина України;

графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

копію листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради.

У листі від 15.11.2021 року за №01-26/1435,1435/2 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що за дорученням першого заступника міського голови Департаментом розглянуто звернення від 21.10.2021 року №36-Л-8002ел та від 26.10.2021 року №36-Л-8002/2 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Департаментом направлено запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Повідомлено, що після отримання інформації, Департаментом буде підготовлено відповідний проєкт рішення, подальше погодження якого буде здійснюватися відповідно до Регламенту Одеської міської ради. Остаточне рішення приймається Одеською міською радою в межах її повноважень.

22.11.2021 року позивач звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради із заявою, в якій просив надати інформацію:

чи дійсно Департамент земельних ресурсів звертався до Департаменту архітектури із вищевказаним запитом;

чи входить до компетенції Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради розгляд порушеного вищезазначеним запитом питання.

У відповідь, листом від 07.12.2021 року за №01-13/Л-427/о Департамент архітектури Одеської міської ради повідомив позивачу, що до Департаменту архітектури та містобудування запит від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на відповідність розташування земельної ділянки затвердженій містобудівній документації не надходив.

Посилаючись на фактичну неправомірну відмову у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою, а також надання відповідачем недостовірної інформації, вчинення по відношенню розгляду клопотання неправомірних дій, позивач звернувся за захистом своїх пав та інтересів в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України.

Так, ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, земельним законодавством України визначені порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки, повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність, процедуру розгляду відповідних звернень та виключні правові підстави для залишення без задоволення клопотань зацікавлених осіб в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Слід зазначити, що за правилами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відбувається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Одночасно, апеляційний враховує, що за цим позовом позивачем оспорюється відмова у наданні йому дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 гектара за рахунок земель Одеської міської ради в межах м. Одеса, що розташована по вул. Балківська, 185.

Проте, вимоги до Одеської міської ради, до якої було подано клопотання в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України, та до компетенції якої належать вирішення вказаного питання, позивачем у позові не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.ч. 3, 4, 6 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та помилково не допустив заміну неналежного відповідача на підставі ст. 48 КАС України, що призвело до порушення ним норм процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості допустити заміну неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи з огляду на вирішення судом першої інстанції спору саме відносно Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених Главою 1 розділу IІІ КАС України.

Так, головною особливістю є те, що суд апеляційної інстанції не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто, коли публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки наслідком застосування правил ст. 48 КАС України є розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

У тому числі, в апеляційного суду відсутні повноваження на направлення на новий розгляд справи для усунення судом першої інстанції вказаних процесуальних помилок.

Таким чином, відсутність належного відповідача - суб`єкта владних повноважень, позбавляє суд можливості перевірити його рішення чи дії на відповідність принципам законності і обґрунтованості, встановити допущення порушень прав та інтересів позивача у зв`язку із прийняттям такого рішення або вчиненням відповідних дій.

Відповідно, є неправильним висновок суду про протиправність бездіяльність Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, а саме органу не уповноваженого за законом вирішувати питання з приводу надання чи відмови у наданні зацікавленій особі земельної ділянки у власність в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, та про наявність підстав для покладення на Департамент зобов`язання повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У тому числі, на переконання апеляційного суду, процедурні питання, які Департамент вчинив або мав вчинити задля підготовки та розгляду клопотання на відповідній сесії міської ради земельного питання, впливають на правомірність самого рішення органу місцевого самоврядування по суті клопотання та можуть бути перевірені адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 2 КАС України, у випадку незгоди або порушення прав чи інтересів заявника під час прийняття відповідного рішення.

Проте, підставою для звернення із цим позовом стала фактична незгода позивача із діями Департаменту, помилково зазначивши про вирішення цим органом питання щодо надання йому земельної ділянки у власність.

На момент виникнення спірних правовідносин (а саме на момент одержання листа відповідача від 15.11.2021 року) рішення уповноваженого органу з приводу поданого позивачем клопотання не прийнято та не є завершеним установлений місячний строк для його прийняття.

Наведене також свідчить на користь передчасності звернення із позовними вимогами за цим позовом, у тому числі, і завдання моральної шкоди заявнику в процедурі вирішення його клопотання, та відсутність фактичного порушення прав та інтересів позивача, що позбавляє адміністративний суд вжити заходи захисту цих прав та інтересів та є самостійною обставиною для залишення позову без задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв