Справа № 560/19031/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 560/19031/21

адміністративне провадження № К/990/29315/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №560/19031/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня Олександра Степановича, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня О.С. та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, в якому просила суд:

-визнати протиправною бездіяльність виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня О.С. щодо не видання та не подання до ТУ ДСА в Рівненській області накази про встановлення ОСОБА_1 виплати за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця за наступні періоди: з 22 квітня 2019 року до 24 квітня 2019 року; з 10 червня 2019 року до 21 червня 2019 року; з 29 липня 2019 року до 9 серпня 2019 року; з 16 вересня 2019 року до 20 вересня 2019 року; з 29 січня 2020 року до 21 лютого 2020 року; з 15 червня 2020 року до 26 червня 2020 року; з 3 серпня 2020 року до 21 серпня 2020 року; з 26 жовтня 2020 року до 27 листопада 2020 року; з 8 лютого 2021 року до 19 лютого 2021 року;

-зобов`язати керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області видати та подати до ТУ ДСА в Рівненській області накази про становлення ОСОБА_1 виплати за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця за наступні періоди: з 22 квітня 2019 року до 24 квітня 2019 року; з 10 червня 2019 року до 21 червня 2019 року; з 29 липня 2019 року до 9 серпня 2019 року; з 16 вересня 2019 року до 20 вересня 2019 року; з 29 січня 2020 року до 21 лютого 2020 року; з 15 червня 2020 року до 26 червня 2020 року; з 3 серпня 2020 року до 21 серпня 2020 року; з 26 жовтня 2020 року до 27 листопада 2020 року; з 8 лютого 2021 року до 19 лютого 2021 року;

-зобов`язати ТУ ДСА в Рівненській області на підставі подання керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області нарахувати та виплатити для ОСОБА_1 виплату за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області за наступні періоди: з 22 квітня 2019 року до 24 квітня 2019 року; з 10 червня 2019 року до 21 червня 2019 року; з 29 липня 2019 року до 9 серпня 2019 року; з 16 вересня 2019 року до 20 вересня 2019 року; з 29 січня 2020 року до 21 лютого 2020 року; з 15 червня 2020 року до 26 червня 2020 року; з 3 серпня 2020 року до 21 серпня 2020 року; з 26 жовтня 2020 року до 27 листопада 2020 року; з 8 лютого 2021 року до 19 лютого 2021 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня О.С. щодо неподання до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області наказів про встановлення ОСОБА_1 виплати за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця;

-зобов`язано керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області видати та подати до ТУ ДСА в Рівненській області накази про встановлення ОСОБА_1 виплати за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця за наступні періоди: з 22 квітня 2019 року до 24 квітня 2019 року; з 10 червня 2019 року до 21 червня 2019 року; з 29 липня 2019 року до 9 серпня 2019 року; з 16 вересня 2019 року до 20 вересня 2019 року; з 29 січня 2020 року до 21 лютого 2020 року; з 15 червня 2020 року до 26 червня 2020 року; з 3 серпня 2020 року до 21 серпня 2020 року; з 26 жовтня 2020 року до 27 листопада 2020 року; з 8 лютого 2021 року до 19 лютого 2021 року.

В решті позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня Олександра Степановича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2022 року.

У своїй касаційній скарзі скаржниця просить постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №560/19031/21 скасувати, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року залишити без змін.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що скаржником судові рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм Закону України «Про державну службу» та «Про судоустрій та статус суддів» щодо виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця (керівника апарату суду) у розмірі 50% посадового окладу, тимчасово відсутнього державного службовця.

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Проте, касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судом попередньої інстанції та необхідності висновку Верховного Суду саме у цій справі щодо цих норм.

Водночас, зазначивши про ці норми заявниця не виклала їх неправильного застосування у взаємозв`язку із обставинами справи та не вказала як, на її думку, повинні застосовуватись вказані норми права.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржниці на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржником не зазначено в чому саме полягає фундаментальне значення даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, розгляд яких надав би нового, уніфікованого розуміння застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола осіб.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №560/19031/21.

На підставі наведеного і керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №560/19031/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки керівника апарату Острозького районного суду Рівненської області Павлуня Олександра Степановича, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду