Справа № 480/3058/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2022 року Справа № 480/3058/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Павлічек В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3058/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рахунку-фактури (інвойсу) Commercial invoice & Packing list №21101401 від 21.11.2021 позивач здійснив оплату за придбаний автомобіль легковий Hyundai Sonata номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 3300 доларів США.
10.02.2022 була подана митна декларація № UA805020/2022/002781 в якій митна вартість товару - автомобіля легкового Hyundai Sonata, визначена за основним методом визначення митної вартості товарів у розмірі 4900 доларів США. Разом з митною декларацією подано документи, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України для здійснення митних формальностей, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) Commercial invoice & Packing list 21101401 від 21.11.2021, коносамент (Bill of lading) YHSMASCHR211221 від 21.12.2021, акт про проведення огляду транспортного засобу б/н від 07.02.2022, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.11.2021, договір про надання послуг митного брокера 04/02/2022/4 від 04.02.2022, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердженого колісного транспортного засобу UA.013.250771-22 від 09.02.2022, паспорт громадянина України НОМЕР_3 .
Разом з тим, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості вказного автомобіля, яким митну вартість визначено за другорядним - резервним методом (методом №6) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості митна вартість визначена на підставі оформлення подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а саме використана митна декларація №UA500100/2022/3939 від 07.02.2022. У оскаржуваному рішенні зазначено лише те, що враховано інформацію щодо продажу ідентичного транспортного засобу, при цьому не зазначено марку, модель, календарний рік виготовлення, модельний рік виготовлення, тип двигуна, комплектація. Таким чином, позивач вважає, що митний орган збільшив митну вартість у 1,5 рази, при цьому не обґрунтував належним чином своє рішення, не зазначив, які саме транспортні засоби розмитнювалися, яка їх комплектація та за якою митною вартістю, обмежившись лише зазначенням номеру митної декларації, яка недоступна позивачу.
Також позивач зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить фактичного викладу розбіжностей, які надають правову підставу вимагати від декларанта додаткових документів відповідно до статті 53 МК України, письмова вимога про надання додаткових документів до декларанта не надходила, митна консультація проведена формально.
Позивач стверджує, що відповідачем не доведено, що позивачем заявлені неповні, необ`єктивні та непідтверджені документально відомості про митну вартість товару, оскільки всі умови необхідні для застосування основного методу виконані, оскільки надані документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару.
Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем не було подано до митного органу ні договору на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів, рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг, ні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури. Також декларантом, в порушення норм ч.2 ст. 53 Митного Кодексу України не було надано до митного органу платіжне доручення на оплату транспортного засобу HYUNDAI SONATA.
У зв`язку з тим, що додаткових документів декларантом надано не було, відповідач вважає, що позивачем не спростовано сумніви митниці щодо відсутності всіх складових митної вартості поданого до митного оформлення та митного контролю товару.
Також відповідач зазначає, що джерелом інформації для оскаржуваного рішення стала наявна в митному органі цінова інформація в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів (за фактом попередніх митних оформлень), здійснені у максимально наближений термін: МД №UА500100/2022/003939 від 07.02.2022. При цьому, відповідач стверджує, що товар ввезений позивачем та товар, який брався до уваги митним органом є повністю аналогічним, підтвердження цього є також код товару який є ідентичним.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав у країні республіка Корея легковий автомобіль марки HYUNDAI модель SONATA, номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , календарний рік виготовлення 2017, модельний рік виготовлення 2018, тип двигуна конвертований для роботи на газі з робочим об`ємом циліндрів двигуна 1999 см3, колір чорний, тип кузова седан, призначений для перевезення людей, місць для сидіння включаючи місце водія 5, колісна формула: 4x2.
З метою митного оформлення вказаного автомобіля особою, уповноваженою на декларування подано до митного органу електронну митну декларацію №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022 року, у якій вартість автомобіля було визначено декларантом за основним методом і дорівнювала сумі 4900 USD (а.с. 8).
Разом із митною декларацією до Сумської митниці ДФС декларантом позивача на підтвердження митної вартості товару було надано, зокрема, наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ВМД:
- за кодом «0380» - рахунок - фактура (інвойс) 21101401 від 21.11.2021 (а.с. 10);
- за кодом «0705» - коносамент YHSMASCHR211221 від 21.12.2021 (а.с. 11);
- за кодом «1701» - акт про проведення огляду №б/н від 07.02.2022 (а.с. 13 14);
- за кодом «2800» - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.11.2021 (а.с.15);
- за кодом «d4207» - договір про надання послуг митного брокера 04/02/2022/4 від 04.02.2022 (а.с. 16 17);
- за кодом «7017» - висновок про проходження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом UА. 013.250771-22 від 09.02.2022 (а.с. 18 19);
- за кодом «8016» - паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 31.10.1995 (а.с. 20);
- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, квитанція №4966-1600- 7086-8358 від 18.10.2021;
- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, квитанція №ПН5698867 від 04.02.2022;
- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, фото від 10.02.2022;
- за кодом «9703» - сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, UА.013.250771-22 від 09.02.2022 (а.с. 18 19).
Згідно з наданими відповідачем відомостями із АСМО «Інспектор» за МД позивача спрацювала система управління ризиками за кодами: 105-2, 106-2 «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного Кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частини 3 та 4 ст. 53 МКУ» (а.с. 51).
Внаслідок проведеної відповідачем перевірки поданих декларантом документів, було встановлено, що декларантом не було надано будь які документи, що підтверджували б транспортні витрати, як і не було надано до митного органу платіжні документи на оплату транспортного засобу HYUNDAI SONATA. В зв`язку з чим декларантові направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме:
- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (засвідчені належним чином);
- транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури).
Також декларанту роз`яснено право подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (а.с. 52).
Декларантом було надано відповідь від 10.02.2022 в якій зазначалося, що надати інші документи, крім вже поданих, на цей час надати можливості не має (а.с. 53).
10.02.2022 року митним органом було прийняте Рішення про коригування митної вартості №UA805000/2022/000064/2 та Картку відмови у митному оформленні №UA805020/2022/000151, згідно з якими вартість автомобіля, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом - резервним (числовий шифр 6 в графі 31 Рішення) (а.с. 6 - 7). Згідно із цим Рішенням вартість автомобіля для цілей нарахування митних платежів митницею було визначено в розмірі 6900 USD замість заявленої декларантом 4900,97 USD.
У вказаному Рішенні (графа 33) митниця зазначила наступну причину коригування: «невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з відсутністю документів, які визначені у ч.2 ст.53 МКУ, а саме: неподання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (інформація про 100% попередню оплату за товар міститься у рахунку фактурі) та транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури - інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено, міститься у коносаменті (FREIGHT PREPAID)). Відповідно до електронного повідомлення було запропоновано надати такі документи, зокрема: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (засвідчені належним чином); транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури). Вищезазначені документи не надано. Причини через які не можуть бути застосовані наступні методи визначення митної вартості товарів: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що декларантом не надано документів, які визначені у ч.2 ст.53 МКУ та підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні у митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні у митного органу) щодо інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортеру результаті поставки в Україну. Обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке митної вартості здійснено у відповідності до ст.64 МКУ та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів та зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, з проведеним в разі необхідності коригуванням передбаченим у главі 9 МКУ. Розрахунок митної вартості товару №1: 6900 дол. США за одиницю транспортного засобу. Джерело, яке використане митним органом при визначенні митної вартості транспортного засобу: митна декларація № UA500100/2022/3939 від 07.02.2022 (ЄАІС митних органів України)».
Не погодившись з вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 - далі МК України).
Митним кодексом України (далі по тексту МК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) регулюються відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів.
Так, статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Положеннями ч.1 ст.248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення (ч.8 ст.257 МК України).
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Крім того, ст.49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Отже методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Таким чином з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Нормами ст. 55 МК України визначено, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Частиною першої статті 53 МК України зазначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Аналізуючи наведені вище положення, суд приходить до висновку, що документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Проаналізувавши положення ст.53 МК України суд встановив, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма кореспондується з положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Однак, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що: у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Надаючи правову оцінку нормативно-правовим актам, суд вважає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Слід зазначити, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Так, з матеріалів справи суд вбачає, що під час митного оформлення за ВМД №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022 посадовою особою Сумської митниці було виявлено відсутність документів, які визначені у ч.2 ст.53 МКУ, а саме:
- банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару;
- транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
При тому, що у рахунку фактурі №21101401 від 21.11.2021, наданому декларантом митному органу, міститься інформація про 100% попередню оплату за товар (а.с. 10). Також у коносаменті YHSMASCHR211221 від 21.12.2021 міститься інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено, (FREIGHT PREPAID) (а.с.11).
Отже, як слідує з матеріалів справи, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ВМД №UА805020/2022/002781 від 10.02.2022, було виявлено відсутність документів, які визначені у ч.2 ст.53 МКУ, а надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, передбачених ч.10 ст.58 МКУ.
Враховуючі наведене, митницею письмово 10.02.2022 було повідомлено декларанта у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МКУ про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (засвідчені належним чином); транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури). Також декларанту роз`яснено право подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (а.с. 52).
Цього ж дня, 10.02.2022 декларантом було надіслано лист, в якому повідомлено, що додаткових документів, крім тих, що були надані, на цей час надати не має можливості (а.с. 53).
Отже, декларант не надав жодних додаткових документів, що слугувало додатковою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Суд зазначає, що рахунок фактура не є документом, який безпосередньо підтверджує фактично сплачену вартість товару, який імпортується при тому, що на момент поставки товару в Україну вартість такого товару покупцем вже повинна бути сплачена . Суд вважає, що ненадання жодного документу про оплату імпортованого товару, та оплату послуг з транспортування такого товару, які є обов`язковими складовими для підтвердження митної вартості товару, свідчить про правомірність відмови контролюючого органу визнавати заявлену декларантом вартість імпортованого товару за основним методом.
При цьому суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що рішення про коригування митної вартості не містить фактичного викладу розбіжностей, які надають правову підставу вимагати від декларанта додаткових документів відповідно до статті 53 МК України, письмова вимога про надання додаткових документів до декларанта не надходила. Суд зазначає, що відповідно до графи 33 рішення про коригування митної вартості товару №805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 зазначено: « ...а саме: неподання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (інформація про 100% попередню оплату за товар міститься у рахунку - фактурі) та транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури - інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено, міститься у коносаменті (FREIGHT PREPAID)). Також в матеріалах справи міститься лист митниці, яким 10.02.2022 було повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів. На зазначений лист декларантом того ж дня було надано відповідь, про що вже зазначалося судом вище.
З матеріалів справи суд також вбачає, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2022 № UА805000/2022/000064/2 заявлену позивачем митну вартість було скориговано митним органом за резервним методом визначення митної вартості (№6) та використано в якості джерела інформації для визначення митної вартості - МД від 07.02.2022 № UА500100/2022/3939 відповідно до якої було здійснено митне оформлення аналогічного товару, митна вартість якого була заявлена за основним методом (а.с. 56).
При цьому суд враховує, що автомобіль HYUNDAI SONATA був ввезений за МД №UA805020/2022/002781 10.02.2022 року, а джерело інформації для визначення митної вартості митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення максимально наближено у часі до митного оформлення спірного товару, а саме джерело інформації - МД №UA500100/2022/003939 від 07.02.2022 року.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 статті 59 Митного кодексу України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначений у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі з-а такими як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Згідно з ч.4 статті 60 (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У зв`язку з тим, що у митного органу була відсутня інформація щодо ідентичних та аналогічних товарів, які ввезені приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях що товар, який ввозився позивачем, суд погоджується з висновками митного органу щодо застосування 6 (резервний) методу визначення митної вартості товарів.
Згідно з ч. 1 cт. 64 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. При визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.
Обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів визначення митної вартості відповідає цілям та положенням ст.7 Угоди про застосування Статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) 1994 року.
Тобто при застосуванні резервного методу допускається порівняння цін на товари різних виробників та продавців товару, навіть з різних країн походження товару.
Застосування резервного методу та визначення подібності товару з наявною інформацією митниці здійснюється виходячи з основного критерію - коду за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.
При цьому дата митного оформлення, за яким здійснювалося порівняння, є наближеною до дати спірного митного оформлення. При визначенні митної вартості згідно з ціновою інформацією, яка наявна у митниці (станом на день здійснення митного оформлення), береться митна вартість подібного товару, митне оформлення якого збігається або є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення.
Таким чином, у будь-якому випадку під час застосування резервного методу визначення митної вартості товарів повинні враховуватися ідентичні або подібні товари оцінюваному, а отже суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товару №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 прийняті до вимог митного законодавства України.
Таким чином, виходячи з викладеного вище суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволення не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151 відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек