Справа № 560/9054/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9054/22
УХВАЛА

31 жовтня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14.12.2021 №3521191 / про відмову у реєстрації податкової накладної №43 від 30.11.2021.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14.12.2021 №3521193/ про відмову у реєстрації податкової накладної №44 від 30.11.2021;

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14.12.2021 №3521194/ про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 30.11.2021;

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14.12.2021 №3521192/ про відмову у реєстрації податкової накладної №47 від 30.11.2021;

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 09.06.2022 №6914613/ про відмову у реєстрації податкової накладної №61 від 31.12.2021;

6. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкові накладні №43 від 30.11.2021, №44 від 30.11.2021, №46 від 30.11.2021, №47 від 30.11.2021, №61 від 31.12.2021 датою її подання на реєстрацію.

Ухвалою суду від 01.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.09.2022 поновлено позивачу строк звернення до суду із даним адміністративним позовом, визнавши причини його пропуску поважними. Відкрито провадження в адміністративній справі.

Представником відповідачів подано заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, в якій просить залишити без розгляду позовну заяву в частині визнання протиправним і скасування рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН

- від 14.12.2021 №3521191 / про відмову у реєстрації податкової накладної №43 від 30.11.2021.

- від 14.12.2021 №3521193/ про відмову у реєстрації податкової накладної №44 від 30.11.2021;

- від 14.12.2021 №3521194/ про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 30.11.2021;

- від 14.12.2021 №3521192/ про відмову у реєстрації податкової накладної №47 від 30.11.2021.

Вказує, що позивач скористався правом на адміністративне оскарження рішень відповідача шляхом подання скарги до ДПС України.

За результатами розгляду скарг, рішеннями від 06.01.2022 їх залишено без задоволення, а рішення комісії - без змін.

Такі рішення прийняті 06.01.2022 та надіслані платнику податків через електронний кабінет.

Таким чином, оскільки позивач скористався порядком досудового вирішення спору, строк звернення з цим позовом до суду складає три місяці з дати отримання рішень, прийнятих за результатами розгляду скарг позивача.

Тому, ураховуючи вищевикладене та той факт, що позивач звернувся до суду 29.08.2022, позивачем порушено встановлений частиною 4 статті 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду, позивач в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду зазначає, що у зв`язку із перебуванням ним на амбулаторному лікуванні в медичному закладі в період з 02.01.2022 по 25.02.2022 ним була припинена господарська діяльність, в тому й числі для роботи у ЄРПН, доступ до якого здійснюється через СЕП ПДВ з використанням електронного цифрового підпису. У зв`язку із чим не мав доступу до ЄРПН та не міг ознайомитися з рішеннями ДПС України, прийнятими від 06.01.2022 в період 3 02.01.2022 по 25.02.2022 року за результатами процедури адміністративного оскарження.

Разом із тим, в період з 24.02.2022 по 27.05.2022 року у зв`язку із введенням на території України воєнного стану припинено роботу Системи електронного адміністрування ПДВ. що позбавило доступу платників податків до перевірки відомостей у ЄРПН, у тому числі щодо прийняття рішень та скарг.

Однак, аналізуючи базу даних ДПС України, а саме АІС «Податкова звітність» та ЄРПН вбачається, що позивач здійснював господарську діяльність, подавав до контролюючого органу звітність (в тому й числі податкову декларацію з ПДВ, складав та реєстрував у відповідних звітних періодах (01.01.2022 по 25.02.2022) податкові накладні, подавав звіти про об`єкти оподаткування (за формою 20-ОПП).

Із зазначеного випливає, що позивач самостійно працював із бухгалтерськими документами, складав та направляв до контролюючого органу податкову звітність, а отже мав можливість ознайомитися із рішеннями про результати розгляду його скарг, що прийняті ДПС України 06.01.2022.

Під час введення воєнного стану робота електронного кабінету платника податків не зупинялася, а припинення роботи СЕА ПДВ в період з 24.02.2000 по 25.05.2022 не має будь -якого відношення до можливості позивача ознайомитися із рішеннями про результати розгляду скарг, як надіслані позивачу відповідно до статті 42 ПК України ще 06.01.2022.

Суд зазначає, що із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч. 4 ст.122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

При цьому, спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми КАС України, а не ПК України щодо строків позовної давності.

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 №640/20468/18.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте, як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини , правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Європейський Суд також вказав на те, що обмеження права на суд не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Позивач вказує, що реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду позивач зміг упродовж 3 місяців, як йому стало відомо про рішення, прийняті за наслідками процедури адміністративного оскарження.

Зокрема, у період з 02.01.2022 до 25.02.2022 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою та записами медичної карти.

Крім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року було припинено роботу Системи електронного адміністрування ПДВ (далі "СЕА ПДВ"), що позбавило доступу платників податку до перевірки відомостей у ЄРПН, у тому числі щодо прийнятих рішень та скарг. З 27.05.2022 у зв`язку з законодавчими змінами відновила роботу СЕА ПДВ та запрацював Єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН). Лише після відновлення роботи СЕА ПДВ, тобто 27.05.2022 ОСОБА_1 отримав доступ та ознайомився з рішеннями ДПС України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає причини пропуску строку поважними, оскільки позивач, враховуючи факт лікування, а в подальшому - введення воєнного стану та встановлені внаслідок цього обмеження, не мав об`єктивної можливості подати позов у встановлені КАС України строки.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідачем не надано доказів, які б достовірно та беззаперечно вказували на ознайомлення позивача з оскаржуваними рішеннями у строк, про який вказує відповідач. Водночас, відповідні доводи не можуть обґрунтовуватись припущеннями.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та поновлення строку звернення до суду (про що вказано в ухвалі суду від 28.09.2022).

За таких обставин, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Д.А. Божук