Справа № 440/4062/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 р.Справа № 440/4062/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

представника позивача: Фесенко Ю.О.,

представника відповідача: Масюк П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 (головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, повний текст складено 18.10.21 року) по справі № 440/4062/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Полтавській області щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.11.2020 №5 про застосування штрафних санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньої економічної діяльності у сумі 47 182 грн. 02 коп.

В обґрунтування вимог зазначила, що фактична перевірка її діяльності проведена контролюючим органом з порушенням процедури, оскільки наказ на перевірку не містить підстав його прийняття, перевірка проведена за відсутності позивача або його уповноваженої особи, з наказом та направленням на перевірку позивача не було ознайомлено.

Також вказала, що підставою проведення перевірки у наказі від 08.09.2020 визначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України без зазначення стосовно того в рамках яких заходів податковим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів встановленні факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій встановлена податковим органом.

По суті виявленого порушення зазначила, що на час проведення перевірки позивач не придбавала алкогольні напої, посилаючись на відсутність видаткових накладних, а ліцензію на їх продаж отримала лише 14.09.2020, та як наслідок не зберігала їх в місцях не внесених до Єдиного реєстру. Натомість, податковим органом під час виявлення напоїв не взято проби, не проведено експертизу, не встановлено походження даних рідин та відношення до її господарської діяльності, що ставить під сумнів правдивість даних, зазначених в акті опису залишків товару від 08.09.2020. Крім того, акт опису залишків товару складено в рамках кримінального провадження, до якого позивач не має відношення.

З урахуванням наведеного, вважала, що податкове повідомлення рішення від 04.11.2020 є протиправним та просила його скасувати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , оформленої актом від 14 вересня 2020 року реєстраційний номер 0295/16/31/РРО/ НОМЕР_1 .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04 листопада 2020 року №5.

Головне управління ДПС в Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного висновку, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що фактична перевірка призначена податковим органом у зв`язку з отриманням інформації про порушення позивачем податкового законодавства, а саме здійснення нею діяльності без видачі розрахункових документів. При цьому, наказ від 08.09.2020 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 81 ПК України.

Також зазначає, що відповідачем проведено перевірку з дотриманням порядку, встановленого ПК України, а саме: перевірку проведено в присутності продавця ОСОБА_2 особи, яка проводить розрахункові операції та у зв`язку з відмовою останнього від ознайомлення з направленнями на перевірку та актом, ГУ ДПС в Полтавській області, відповідно до вимог п. 86.5 ст. 86 ПК України складено акт відмови від підпису. Зауважує, що заперечень щодо допуску до перевірки та підстав її проведення зі сторони продавця магазину не надходило.

Натомість вказує, що контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем ч. 55 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального», а саме: зберігання алкогольних напоїв (елю та пива) у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, а саме: в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 28.08.2020 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець з місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , основним видом економічної діяльності якої є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах та взята на облік як платник податків у ГУ ДПС у Полтавській області ДПІ у м. Полтаві 31.08.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 209).

02.09.2020 ГУ ДПС у Полтавській області щодо ФОП ОСОБА_1 видано реєстраційне посвідчення № НОМЕР_2 щодо реєстрації РРО DATCS FP-320 фіскальний номер НОМЕР_3 за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням форми №3-РРО від 02.09.2020 №84309 (а.с. 232).

08.09.2020, тобто через 8 календарних днів з дня реєстрації її як ФОП, взяття позивача на податковий облік у контролюючому органі, начальником ГУ ДПС у Полтавській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв видано наказ №1366 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 08.09.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з 02.09.2020 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України (а.с. 78).

08.09.2020, на підставі зазначеного наказу посадовим особам Головного управління ДПС у Полтавській області видані направлення на перевірку за №1381 та № 1382 (а.с. 79-80).

В період з 08.09.2020 по 14.09.2020 контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 14.09.2020 0295/16/31/РРО/ НОМЕР_4 (а.с. 12-14).

Також судом встановлено, що направлення на перевірку від 08.09.2020 пред`явлені продавцю магазину ОСОБА_2 та перевірку проведено в його присутності, однак, останній відмовився від підпису у направленнях та у акті фактичної перевірки, про що складено акти від 08.09.2020 та від 14.09.2020 відповідно (а.с. 67-68).

В акті зазначено, що перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв пива та елю в асортименті у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, а саме в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

Згідно опису залишків товару в приміщенні магазину знаходяться кеги з пивом та елем на загальну суму 47 182,02 грн за цінами реалізації, під час проведення перевірки в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на місці проведення розрахункових операцій знаходиться реєстратор розрахункових операцій (РРО) DATCS FP-320, заводський номер АТ 402014685, фіскальний номер , який знаходиться у вимкненому стані та зареєстрований за ФОП ОСОБА_1 для використання в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Даний РРО вилучено в якості доказу працівником слідчого управління податкової міліції ГУ ДФС у Полтавській області.

Також, за висновками акту перевірки зазначено про допуск до роботи продавця ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин, відповідно до діючого законодавства України та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску про прийняття працівника на роботу.

Враховуючи викладене, податковим органом встановлено порушення позивачем, зокрема, ч. 55 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (зі змінами та доповненнями).

В якості додатку до акту фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області складено опис залишку товару на 08 вересня 2020 року на загальну суму 47 182,02 грн. (а.с. 122).

На підставі акту фактичної перевірки, 04.11.2020 ГУ ДПС в Полтавській області прийнято податкове повідомлення рішення № №5, яким позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення ч. 55 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в розмірі 47 182,02 грн (а.с. 11).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказ від 08.09.2020 про проведення фактичної перевірки позивача не може вважатися правомірним, оскільки з його змісту неможливо встановити, яка саме інформація про порушення платником податку тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, слугувала підставою для його прийняття .

Окрім того, в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, не відображено, у рамках яких заходів відповідач встановив невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності або ж сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом.

Також суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що фактична перевірка здійснена відповідачем без присутності уповноваженого представника суб`єкта господарювання, або особи, яка фактично проводить розрахункові операції, чим порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку проведення фактичної перевірки.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 55 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у наказі Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.09.2020 № 1366 зазначено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, без наведення фактичних підстав для його застосування щодо зазначеного платника податків.

За приписами п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланням на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків.

Але при цьому відповідач у наказі жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. В судовому засіданні представником відповідача також не зазначено яка саме інформація слугувала підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки. (не надано ні доповідної записки, ні будь-яких інших документів).

Колегія суддів зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ від 08.09.2020 не містить обґрунтувань наявності підстав для перевірки, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки.

Доводи апелянта про те, що підставою проведення фактичної перевірки слугувала податкова інформація, наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку про ймовірні порушення платника податків колегія суддів вважає не доведеними, оскільки наказ, який став підставою проведення перевірки, в результаті якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить посилань на отримання податкової інформації.

В судовому засіданні відповідач також не надав податкову інформацію, яка була наявна у нього на час прийняття спірного наказу та слугувала підставою його прийняття.

Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України, а тому є неправомірним.

При наданні оцінки наказу на проведення перевірки суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.10.2021 у справі № 120/5729/20-а.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом порушено процедуру вручення наказу .

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 81.1. ст. 81 ПК України визначає перелік документів за умови пред`явлення або надіслання посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом.

Цією ж нормою визначено, що непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відтак аналіз зазначених норм свідчить про те, що податковим законодавством передбачений обов`язок вручення оформленого наказу перед проведенням перевірки уповноваженим особам, а саме:

- безпосередньо платнику податків;

- уповноваженому представнику;

- або особам, які фактично проводять розрахункові операції.

Судом встановлено, що копію наказу та направлень на проведення фактичної перевірки контролюючим органом не вручалось позивачу, та перевірка проводилась за її відсутності.

Доводи апелянта щодо проведення фактичної перевірки з дотриманням порядку, встановленого ПК України, у присутності продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 особи, яка, на його думку, фактично проводить розрахункові операції та якому податковий орган вручив копію наказу та направлень для ознайомлення, від отримання яких останній відмовився, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

В судовому засіданні позивач стверджувала, що наказ, направлення на перевірку їй не вручалися, а громадянин ОСОБА_2 не є її працівником та уповноваженою нею особою .

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 підтвердив, що у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебував, 08.09.2020 працював у іншої особи ФОП ОСОБА_3 .

При цьому, як зазначено в акті перевірки від 14.09.2020, під час проведення перевірки в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на місці проведення розрахункових операцій знаходиться реєстратор розрахункових операцій (РРО) DATCS FP-320, заводський номер АТ 402014685, фіскальний номер , який знаходиться у вимкненому стані та зареєстрований за ФОП ОСОБА_1 для використання в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 121), що свідчить про те, що ОСОБА_2 не проводив розрахункові операції на вказаному реєстраторі розрахункових операцій, який зареєстрований за позивачем.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано. Відповідачем не було вжито усіх необхідних і достатніх заходів для встановлення факту перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем, або виконання її доручень на підставі цивільно-правового договору тощо.

Крім того, ні суду першої, ні апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів, що зазначена вище особа уповноважена ФОП ОСОБА_1 на представлення її інтересів під час проведення фактичної перевірки або є особою, яка здійснювала розрахункові операції.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення фактичної перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, висновки суду першої інстанції, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог статей 80, 81 ПК України є правильним.

Колегія суддів зауважує, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення фактичної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, від 20.10.2021 у справі № 440/3445/19.

Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували вказані висновки та свідчили про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права за встановлених фактичних обставин у справі. При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного встановлення обставин у справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 по справі № 440/4062/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 31.10.2022 року