Справа № 420/14177/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

при секретарі Четвертак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Одесі в порядку особливого провадження справу за адміністративним позовом Одеської обласної прокуратури до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови від 19.09.2022 ВП № 69876737 про відкриття виконавчого провадження та від 19.09.2022 ВП № 69876737 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2022 відкрито виконавче провадження № 69876737 по виконанню виконавчого листа № 420/23729/21, виданого 12.08.2022 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.01.2021 по 11.02.2022 (день ухвалення рішення судом). Також виконавцем постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 26000 грн. На переконання позивача, зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки постановою 5ААС від 15.06.2022 частково задоволено апеляційну скаргу обласної прокуратури та скасовано рішення ООАС від 14.02.2022 в частині вимог про стягнення з обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні. В іншій частині судове рішення залишено без змін. В даному випадку державний виконавець повинен був пересвідчитися в тому, що виконавчий документ і заява про його виконання відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Неврахування цього призвело до відкриття виконавчого провадження за частково скасованим судовим рішенням саме в тій частині, яке підлягає примусовому виконанню. Так, 15.06.2022 набрало законної сили рішення про відмову в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 , в той час як державним виконавцем всупереч ст. ст. 325, 370 КАС України фактично зобов`язано виконати рішення суду першої інстанції у скасованій частині.

Ухвалою судді від 21.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Призначено по справі судове засідання на 31.10.22 о 11:00 год.

25.10.2022 до суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконанні відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ перебував виконавчий лист № 420/23729/21, виданий 12.08.2022 ООАС, про зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.01.2021 по 11.02.2022. Так, 16.09.2022 до Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 від 06.09.2022 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Оскільки виконавчий документ відповідав вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», то підстав для повернення виконавчого документу, не було, у зв`язку із чим 19.08.22 (17 та 18 вересня 2022 р. були вихідними днями) державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 69876737. Також на підставі ст. ст. 3, 27, 49 Закону, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 69876737, якою стягнуто з боржника Одеської обласної прокуратури виконавчий збір в розмірі 26000 грн. Отже державний виконавець не пізніше наступного дня з дня повернення виконавчого документу зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

28.10.2022 до суду від Одеської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в залученні якої до матеріалів справи відмовлено, оскільки в силу особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, заявами по суті таких справ є позов та відзив (надання відповіді на відзив в цій категорії справ не передбачено).

Пояснення від третьої особи щодо позову та відзиву до суду не надійшли.

До суду з`явилася представник позивача, яка позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Вислухавли пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 420/23729/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати вихідної допомоги при звільненні, зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.10.2021 року по 11.02.2022 року (день ухвалення рішення судом). В іншій частині позову відмовлено.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 15.06.2022, у зв`язку із чим 12.08.2022 Одеським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист № 420/23729/21 про зобов`язання Одеської обласної прокуратури здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні.

16.09.2022 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява від 06.09.2022 ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 420/23729/21 від 12.08.2022.

Оскільки 17 та 18 вересня 2022 року були вихідними днями, 19.09.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 69876737 з примусового виконання виконавчого листа № 420/23729/21, виданого 12.08.2022.

Також 19.09.2022 державним виконавцем у відповідності до ст. 3, ч. 3 ст. 27, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 26000 грн.

Позивач, зважаючи на те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, що виданий на підставі судового рішення, яке попередньо у відповідній зобов`язальній частині було скасовано судом апеляційної інстанції, звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, 14.02.2022 рішенням Одеського окружного адміністративного суду задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати вихідної допомоги при звільненні, зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні. Зобов`язано Одеську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні. Зобов`язано Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.10.2021 по 11.02.2022 (день ухвалення рішення судом). В іншій частині позову відмовлено.

15.06.2022 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року по справі № 420/23729/21 скасовано в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день остаточного розрахунку та ухвалено у скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року по справі № 420/23729/21 залишено без змін.

12.08.2022 Одеським окружним адміністративним судом видано позивачеві два виконавчі листи на виконання рішення по справі № 420/23729/21: 1) в частині зобов`язання Одеської обласної прокуратури здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні та 2) в частині зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.10.2021 року по 11.02.2022 року (день ухвалення рішення судом).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 задоволено заяву представника Одеської обласної прокуратури про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та, зокрема, визнано таким, що не підлягає виконанню, виданий Одеським окружним адміністративним судом 12.08.2022 по справі № 420/23729/21 виконавчий лист про зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 29.10.2021 по 11.02.2022.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 1, 1-1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

Частиною 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частинами 1-3 статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанови від 19.09.2022 ВП № 69876737 про відкриття виконавчого провадження та від 19.09.2022 ВП № 69876737 про стягнення виконавчого збору прийняті на підставі та в межах приписів вимог статей 26, 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, не заслуговують на увагу посилання Одеської обласної прокуратури на Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, як на правову підставу для визнання протиправними постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, оскільки зазначений Закон втратив чинність 05.01.2017 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016.

Натомість, чинним на момент виникнення спірних правовідносин спеціальним Законом України «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено чіткий алгоритм дій, який вчиняється державним виконавцем під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Так, державний виконавець перевіряє виконавчий документ на відповідність вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 та приймає відповідне рішення згідно з ст. ст. 24, 25, 26 цього Закону. Водночас, у відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 приймається постанова про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто державний виконавець не уповноважений на стадії відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання стягувачем вимог щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання, перевіряти чинність відповідного судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист. Відтак, законних підстав у державного виконавця для відмови у відкритті виконавчого провадження за пред`явленим до виконання виконавчим листом не було. Навпаки, такому зверненню стягувача кореспондував обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження із одночасним винесенням постанови про стягнення виконавчого збору.

Поряд із тим, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 унормовує правовідносини, що склалися в цьому спорі, зокрема передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За приписами ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 в такому випадку виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, спірні правовідносини у повній мірі врегульовані чинним спеціальним Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, за нормами якого в даному випадку виконавче провадження № 69876737 підлягає закінченню, а виконавчий збір не стягується, що повністю відновлює становище позивача боржника за виконавчим провадженням, який в даному випадку судового захисту не потребує.

При цьому суд враховує, що предметом даного спору є саме постанови державного виконавця від 19.09.2022 ВП № 69876737 про відкриття виконавчого провадження та від 19.09.2022 ВП № 69876737 про стягнення виконавчого збору, а тому суд, оцінюючи спірні рішення, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, враховуючи, що за встановлених судом обставин, виконавче провадження підлягає закінченню, а виконавчий збір за таких умов не підлягає стягненню, покладені в основу адміністративного позову доводи не є підставою для скасування спірних постанов про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору.

Зважаючи на викладене вище, а також враховуючи те, що на час розгляду та вирішення справи позивачем у спірних правовідносинах обрано неналежний спосіб судового захисту, із обґрунтуванням вимог нормативним актом, який втратив чинність 05.01.2017, враховуючи відсутність з боку відповідача порушень норм спеціального законодавства при винесенні спірних постанов, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк