Справа № 420/15344/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
01 листопада 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В.,
розглянувши матеріали справи:
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення податкової заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
27 жовтня 2022 року до суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 9879,68 грн.
Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
У відповідності з ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що є втіленням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Згідно з ч.ч. 6-9 ст. 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
При цьому, відповідно до чч. 2, 4, 5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Згідно вимог пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи
За змістом п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).
Отже, у справах щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, предметом доказування є наявність податкового боргу, який не сплачений після надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, у строк визначений Податковим кодексом України, а також дотримання контролюючим органом алгоритму стягнення податкового боргу, передбаченого Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з подальшими змінами, установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.
Термін дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та діє на час звернення до суду з даним позовом.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX.
Вказаним законом розділ XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-6 та 52-7 такого змісту:
52-6. Надати органам місцевого самоврядування у 2020 році право прийняти рішення про внесення змін до прийнятого рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів щодо зменшення ставок єдиного податку.
52-7. Встановити, що у 2020 році на проекти рішень, рішення сільських, селищних, міських рад, рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, про внесення змін до прийнятого рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів щодо зменшення ставок єдиного податку, прийняті відповідно до пункту 52-6 підрозділу 10 розділу XX цього Кодексу, не поширюється підпункт 4.1.9 пункту 4.1 та пункт 4.5 статті 4, підпункт 12.3.4 пункту 12.3, підпункт 12.4.3 пункту 12.4 (у частині строку прийняття та набрання чинності рішень) та пункт 12.5 (у частині строку набрання чинності рішеннями) статті 12 Податкового кодексу України, Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", частина третя статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закон України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання"..
Суд зазначає, що відповідно до п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Тобто, нарахування єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами.
Згідно інтегрованої карти платника податків за платежем 18050400 Єдиний податок з фізичних осіб, відповідачу нараховується єдиний податок, несплата якого призводить до виникнення заборгованості, починаючи з 20.06.2017 року до 20.02.2022 року (спірний період).
Водночас, позивач, як контролюючий орган, на якого покладено функції нарахування єдиного податку першої і другої груп, не надав інформації, передбаченої пунктами 52-6 та 52-7 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зокрема щодо зменшення органом місцевого самоврядування, за місцем взяття відповідача на податковий облік, ставок єдиного податку та/або звільнення на період дії карантину.
Окрім того, суд зауважує, що 10 грудня 2020 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 04.12.2020 № 1072-IX, яким підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-9 такого змісту: Тимчасово платники єдиного податку першої групи звільняються від сплати цього податку за грудень 2020 року та січень - травень 2021 року, крім випадків порушення такими платниками встановлених главою 1 розділу XIV цього Кодексу умов застосування першої групи платників єдиного податку. При цьому ставки єдиного податку для першої групи платників єдиного податку, встановлені у порядку, визначеному пунктом 293.2 статті 293 цього Кодексу, за такі періоди не застосовуються..
Позивач, як контролюючий орган, на якого покладено функції нарахування єдиного податку першої і другої груп, не надав інформації щодо звільнення відповідача від сплати єдиного податку за грудень 2020 року та січень - травень 2021 року.
З огляду на зазначене, з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, суд дійшов висновку про необхідність витребування від Головного управління ДПС в Одеській області, яке звернулось із позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати єдиного податку за період з 20.06.2017 року до 20.02.2022 року, належним чином засвідчених письмових доказів, а саме:
податкової декларації платника єдиного податку ОСОБА_1 за 2020-2021 рр.;
інформацію, передбачену пунктами 52-6 та 52-7 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зокрема щодо зменшення органом місцевого самоврядування, за місцем взяття відповідача на податковий облік, ставок єдиного податку та/або звільнення на період дії карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, від його сплати;
інформацію щодо звільнення відповідача від сплати єдиного податку за грудень 2020 року та січень - травень 2021 року, з урахуванням Закону України від 04.12.2020 № 1072-IX;
іншу наявну інформацію, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 72, 80, 94, 256 КАС України,
УХВАЛИВ:
Витребувати від Головного управління ДПС в Одеській області, яке звернулось із позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати єдиного податку за період з 20.06.2017 року до 20.02.2022 року, належним чином засвідчені копії письмових доказів, а саме:
податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2020-2021 рр.;
інформацію, передбачену пунктами 52-6 та 52-7 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зокрема щодо зменшення органом місцевого самоврядування, за місцем взяття відповідача на податковий облік, ставок єдиного податку та/або звільнення на період дії карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, від його сплати;
інформацію щодо звільнення відповідача від сплати єдиного податку за грудень 2020 року та січень - травень 2021 року, з урахуванням Закону України від 04.12.2020 №1072-IX;
іншу наявну інформацію, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини.
Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду витребувані докази протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Глуханчук