Справа № 440/6391/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/6391/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.06.2022 №190277.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (далі також відповідач-1) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників; залучено до участі у справі у якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (далі також відповідач-2).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 21.06.2022 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно фізичної особи-підприємпя ОСОБА_1 складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190277, згідно якої 16 лютого 2022 року на а/д М-03 429 км, було проведено перевірку транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФО-П ОСОБА_1 та яким керував водій ОСОБА_2 . Під час перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 цього ж закону, та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

Позивач стверджувала, що виклику на розгляд даної справи ОСОБА_1 не отримувала та про час і місце проведення розгляду матеріалів справи їй не було відомо.

Позивач зазначала, що дана постанова протиправна, незаконна та не підтверджує факту вчинення правопорушення, передбаченого статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №190277 від 21 червня 2022 року зазначено порушення: перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", але який самий документ відсутній - не зазначено. Позивач наголошувала, що у водія ОСОБА_2 находились усі документи, які вимагає чинне законодавство України.

18.08.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважав оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, оскільки під час проведення перевірки 16.02.2022 інспекторами Укртрансбезпеки зафіксовано порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", Інструкції №385, оскільки водієм на момент перевірки не було надано контролюючим особам щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) за 12.02.2022 по 13.02.2022.

Представник відповідача-2 також звертала увагу суду, що щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) не було надано позивачем і до позовної заяви.

Наголошувала, що заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

Інспекторами Укртрансбезпеки (Харківська область) в рамках проведення заходів державного контролю шляхом проведення рейдової перевірки /а.с.52, 53, 45/, 16.02.2022 перевірено транспортний засіб марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та використовується в своїй діяльності ОСОБА_1 .

Під час проведення рейдової транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та використовується в своїй діяльності ОСОБА_1 , встановлено наявність в транспортному засобі тахографа, а тому з метою подальшої перевірки дотримання водієм режимів праці та відпочинку, визначених ЄУТР, водію ОСОБА_2 (особу якого було встановлено на підставі наданого посвідчення водія) було запропоновано надати для контролю заповнені щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), а саме за поточний день та попередні 28 календарних днів. У водія позивача на момент проведення рейдової перевірки встановлено відсутність реєстраційних листів режиму праці та відпочинку водія (тахокарт) за 12.02.2022, 13.02.2022, відсутній бланк підтвердження діяльності водія, чим порушено вимоги ЄУТР та вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", вимоги Наказу №340 МТЗУ від 07.06.2010, вимоги Наказу №385 МТЗУ від 24.06.2010.

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 327411 від 16.02.2022 /а.с. 42/.

Водій зі змістом акту № 327411 від 16.02.2022 року був ознайомлений та засвідчив це власним підписом, у відповідному рядку акта пояснив, що бланк діяльності за 13.02.2022 забув на базі підприємства.

Повідомлення про призначення розгляду справи на 02.03.2022 від 22.02.2022 /а.с. 43/ рекомендованим листом з повідомленням № 682 було направлено позивачеві за адресою: АДРЕСА_1 , саме за цією адресою позивач, зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності /а.с. 50-51/.

Повідомлення про призначення розгляду справи на 21.06.2022 від 06.06.2022 /а.с. 44/ рекомендованим листом з повідомленням № 455 було направлено позивачеві за адресою: АДРЕСА_1 , саме за цією адресою позивач, зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності /а.с. 49/.

За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190277 від 21.06.2022 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян /а.с. 41/.

Позивач не погодилася з винесеною постановою та оскаржила її до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (надалі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 8 листопада 2006 №1567 (надалі також - Порядок №1576) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567, визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 20, 21 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу третьою частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірних актів індивідуальної дії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Позивач у позовній заяві стверджує, що:

1) позивача не було повідомлено про розгляд справи;

2) у водія ОСОБА_2 знаходились усі документи, які вимагає чинне законодавство України.

Надалі суд наводить свої міркування щодо зазначених груп аргументів окремо.

Щодо неповідомлення позивача про розгляд справи суд, зазначає таке.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, повідомлення про призначення розгляду справи на 02.03.2022 від 22.02.2022 рекомендованим листом з повідомленням №682 було направлено позивачеві, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень /а.с. 50-51/.

Відповідно до пункту 27 Порядку №1567, у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 р. № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 березня 2022 р. №2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 р. №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 р. № 2212-IX продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та Указом Президента України від 17 травня 2022 р. №341/2022 2Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України 2Про продовження строку дії воєнного стану в Україні2 від 17 травня 2022 р. №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану на 90 діб.

У зв`язку з викладеним, суд визнає обґрунтованими доводи представника відповідача-2, що посадові особи Укртрансбезпека в період активних бойових дії не мали можливості через наявність загрози їх здоров`ю і життю та з огляду на відсутність можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи Укртрансбезпеки забезпечити розгляд справ про порушення у визначені пунктом 25 Порядку №1567 строки.

Повідомлення про призначення розгляду справи на 21.06.2022 від 06.06.2022 рекомендованим листом з повідомленням № 455 було направлено позивачеві, однак повернуто відділенням Укрпошти за закінченням терміну зберігання, що підтверджується даними трекінгу за №455.

Суд зауважує, що неотримання позивачем повідомлення від 06.06.2022 про розгляд справи 21.06.2022 сталося не з вини відповідача, адже таке повідомлення направлено відповідачем завчасно, а саме 07.06.2022 /а.с. 49/.

Порядком №1567 не встановлено обов`язку відповідача переконуватися, чи отримав суб`єкт господарювання завчасно направлене повідомлення про розгляд справи. Тому, у відповідача не було підстав для відкладення розгляду справи.

З даного приводу суд застосовує правову позицію Верховного суду, що є обов`язковою для врахування. Згідно змісту чинних правових позицій, сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ця правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.

Крім того, відповідно до частини першої статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Законами є: 1) закони України, у тому числі прийняті або затверджені всеукраїнським референдумом; 2) кодекси України; 3) основи законодавства України; 4) декрети Кабінету Міністрів України.

Тобто, Господарський кодекс України має вищу юридичну силу, аніж постанова Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567.

Крім того, суд враховує, що у постанові від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не повязуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

З огляду на викладене, враховуючи введення воєнного стану суд вважає, що розгляд відповідачем-2 справи позивача з перевищенням двомісячного строку, встановленого Порядком №1567, не є тим порушенням, яке має тягнути обов`язкове скасування прийнятої за результатами розгляду постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, оскільки такий штраф накладено з дотриманням строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України, а саме: протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення.

Щодо аргументу позивача про те, що у водія ОСОБА_2 знаходились усі документи, які вимагає чинне законодавство України, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 18 Закону України "Про автомобільний транспорт": з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Таким чином, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010№385 (далі - Інструкція) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції: перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів підписаної в Женеві 01.07.1970 в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Шоста поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.

Отже, з аналізу вищезазначених норм права вбачається, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів.

Таким чином, заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом. Тобто, у разі виявлення порушення водієм зазначеного вище обов`язку уповноважена особа має право накладати штраф за кожен випадок такого порушення. Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі №816/124/17.

З матеріалів справи судом виявлено, що під час проведення перевірки 16.02.2022 інспекторами Укртрансбезпеки зафіксовано порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", Інструкції №385, оскільки водієм на момент перевірки не було надано контролюючим особам щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) за 12.02.2022 по 13.02.2022.

Суд погоджується з аргументом відповідача, наведеним у відзиві на позов, що позивачем також не було надано позивачем щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) і до позовної заяви.

Більш того, поясненнями водія у акті від 16.02.2022 №327411 про те, що він забув бланк діяльності підтвердження водія на підприємстві /а.с. 42/ фактично спростовуються доводи позивача про те, що у водія ОСОБА_2 знаходились усі документи, які вимагає чинне законодавство України.

Натомість, заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача взагалі не спростовують факт відсутності у водія на момент перевірки щоденних реєстраційних листків режиму роботи та відпочинку (тахокарт) за 12.02.2022 по 13.02.2022, тому оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.06.2022 №190277 є такою, що відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

З огляду на досліджені докази в їх сукупності суд встановив, що з боку відповідача повністю доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним акту індивідуальної дії.

Отже, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача під час винесення постанови, підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков