Справа № 280/12936/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/12936/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 12.05.2022 р.) в справі № 280/12936/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (з урахуванням заяви від 20.12.2021 р. (а.с. 47-48)) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.06.2021 р. №0-0829 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 994,03 грн., від 10.06.2021 р. №0-0829 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 3 955,36 грн.; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.12.2021 р. № 0-0808 в сумі 3 955,36 грн.; визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 08.12.2021 р. № 77101/6/08-01-13-03; стягнення сплаченої суми по податковій вимозі від 07.12.2021 р. № 0-0808 у розмірі 3 955,36 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 10.06.2021 №0-0829 за 2020 рік в сумі 3 955,36 грн.; №0-0829 за 2020 р. в сумі 994,03 грн. щодо нарахування ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 07.12.2021 р. № 0-0808, винесену ГУ ДПС у Запорізькій області; визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.12.2021 № 77101/6/08-01-13-03; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з частині задоволених позовних вимог з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вказує, що оскільки позивач є власником двох об`єктів нерухомого майна, обчислення суми податку по цим двом об`єктам відбулось з урахуванням загальної площі житлового будинку і квартири в розмірі 368,54 кв.м., пільги у вигляді зменшення бази оподаткування в розмірі 180 кв.м., питомої ваги площі кожного об`єкта та відповідної ставки податку. Тому вважає, що податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Оскільки 20.12.2021 р. сума податкового боргу в розмірі 3 955,36 грн. погашена в повному обсязі, податкова вимога від 07.12.2021 р. №0-0808 автоматично відкликана 21.12.2021 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2-х об`єктів житлової нерухомості: 1 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,14 кв.м.; 2 - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 327,40 кв.м.

Рішенням Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 встановлена нульову ставку (0,00 грн.) податку на об`єкти різних типів житлової нерухомості, в т.ч. їх часток по м. Запоріжжю, загальна площа яких не перевищує 370 кв. м.

Рішенням сесії Григорівської сільської ради № 4 від 29.01.2016 встановлено ставки місцевих податків у розмірі 2% мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2016. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791 з 01.01.2017 прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів, ставки, встановлені таким органом місцевого самоврядування зокрема, з податку на нерухоме майно застосовується з коефіцієнтом 0,5.

Згідно з рішення Григорівської сільської ради від 21.06.2018 №3 рішення № 4 від 29.01.2016 втратило чинність та встановлено ставки податку на нерухоме майно на 2019 р. у розмірі 0,5% на житлові будинки. Вказане встановлено судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи № 280/1006/20.

Рішенням Новоолександрівської сільської ради № 04 від 23.06.2018 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік» рішення 18 сесії Новоолександрівської сільської ради № 2 від 12.07.2017 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на 2018 рік» визнано таким, що втратило чинність.

ГУ ДПС у Запорізькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.06.2021 №0-0829, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 994,03 грн. та податкове повідомлення-рішення від 10.06.2021 №0-0829, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 3955,36 грн.

Крім того, відповідачем винесено податкову вимогу від 07.12.2021 № 0-0808 в сумі 3955,36 грн. та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 08.12.2021 № 77101/6/08-01-13-03.

Судом першої інстанції зазначено, що контролюючим органом у розрахунку податку на 2019 рік врахована пільга у вигляді зменшення бази оподаткування відповідно до пп. 266.4.1 в) п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) на 180 кв. метрів, але не врахована пільга, встановлена вищевказаним рішенням Григорівської сільської ради від 21.06.2018 р. № 3.

Суд першої інстанції вважав, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , складається з загальної площі 368,54 кв.м., куди входять допоміжні нежитлові приміщення площею 143,4 кв.м., а саме: гараж - 20,6 кв.м., котельна 10,1 кв.м., підвал 112,7 кв.м., які не підлягають оподаткуванню відповідно до рішення Григорівської сільської ради від 21.06.2018 р. № 3.

При винесенні податкових повідомлень рішень від 10.06.2021 №0-0829, №0-0829 приведені обставини не враховані, тому такі податкові повідомлення-рішення, на думку суду першої інстанції, мають бути скасовані.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач не надав доказів надсилання відповідно до пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України позивачу податкової вимоги, яка містить зменшену суму податкового боргу, то за відсутності нової податкової вимоги оскаржувана вимога про сплату боргу від 07.12.2021 № 0-0808 не набула статусу відкликаної.

Враховуючи, що контролюючим органом не враховано самостійного зменшення позивачем суми з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (3955,36 грн.) та не відкликано попередню податкову вимогу, а також враховуючи попередні висновки суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкова вимога від 07.12.2021 № 0-0808 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Крім того, оскільки ГУ ДПС у Запорізькій області не додержано вимог діючого законодавства при формуванні спірних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, суд першої інстанції вважав, що рішення про опис майна у податкову заставу слід вважати таким, що також підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача 3 955,36 грн., які позивачем перераховані до Державного бюджету України за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, через недотримання позивачем процедури повернення надміру або помилково сплачених до бюджету коштів.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належать два об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 41,14 кв.м.; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 327,40 кв.м.

ГУ ДПС у Запорізькій області 10.06.2021 р. прийняті податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості:

№ 0-0829 у розмірі 994,03 грн. за 2020 рік;

№ 0-0829 у розмірі 3 955,36 грн. за 2020 рік.

ГУ ДПС у Запорізькій області винесено податкову вимогу від 07.12.2021 р. № 0-0808 на суму податкового боргу в розмірі 3 955,36 грн.

Крім того, ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про опис майна позивача у податкову заставу від 08.12.2021 р. № 77101/6/08-01-13-03.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, податкової вимоги та рішення про опис майна платника податку у податкову заставу.

Оскільки позивачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.3 статті 266 Податкового кодексу встановлена база оподаткування цим податком, за підпунктом 266.3.1 якого базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 цього кодексу база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 Податкового кодексу України встановлені пільги із сплати податку.

Зокрема, за змістом підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 цього кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За правилами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також статтею 143 Конституції України та пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За змістом пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 р. встановлена нульову ставку (0,00 грн.) податку на об`єкти різних типів житлової нерухомості, в тому числі їх часток по м. Запоріжжю, загальна площа яких не перевищує 370 кв.м.

Рішенням Григорівської сільської ради від 21.06.2018 р. №3 встановлено ставки податку на нерухоме майно на 2019 рік у розмірі 0,5% на житлові будинки.

Рішенням Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 21.06.2018 р. № 3 (додаток 2, абзац 4), крім того, встановлена 100-відсоткова пільга: звільняються від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичні особи-власники об`єктів нежитлової нерухомості - господарських присадибних будівель, а саме: допоміжних нежитлових приміщень, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні тощо, що розміщенні на прибудинкових територіях житлових, садових, дачних будинків та перебувають у власності цих осіб.

Чинність цього рішення визнається контролюючим органом, що підтверджується посиланням у рішенні про результати розгляду скарги від 09.11.2021 р. № 10041/М/09.

Рішенням Новоолександрівської сільської ради № 04 від 23.06.2018 р. «Про встановлення ставок та пільг зі сплати на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік» рішення 18 сесії Новоолександрівської сільської ради № 2 від 12.07.2017 р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на 2018 рік» визнано таким, що втратило чинність, а також встановлені ставки та пільги зі сплати цього податку.

Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у 2018-2020 роках податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 року у справі №817/2019/17.

В цьому випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом при розрахунку бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з врахуванням положень підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, контролюючим органом не враховані чинні рішення органів місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до складу житлового будинку (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_2 , входять допоміжні нежитлові приміщення площею 143,4 кв.м., а саме: гараж - 20,6 кв.м., котельна 10,1 кв.м., підвал 112,7 кв.м., які не підлягають оподаткуванню відповідно до рішення Григорівської сільської ради від 21.06.2018 р. № 3.

Оскільки приведені обставини не враховано контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються в межах цієї справи, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Доводи апелянта про те, що з урахуванням загальної площі житлового будинку і квартири в розмірі 368,54 кв.м., пільги у вигляді зменшення бази оподаткування в розмірі 180 кв.м., питомої ваги плащі кожного об`єкта та відповідної ставки податку, є правомірними податкові повідомлення-рішення, спростовані приведеними вище обставинами щодо неврахування контролюючим органом пільги, встановленої органом місцевого самоврядування, стосовно того, що допоміжні приміщення не входять до складу об`єкта оподаткування.

Стосовно правомірності податкової вимоги суд зазначає таке.

Як зазначено вище, контролюючим органом прийнято податкову вимогу від 07.12.2021 р. № 0-0808 на загальну суму податкового боргу 3 955,36 грн., до якої увійшла сума з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначена податковими повідомленнями-рішеннями від 10.06.2021 р. №0-0829 та №0-0829.

Сума податкового зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями сплачена позивачем добровільно, що підтверджується квитанцією № П117/10970866-1 від 20.12.2021 р.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Згідно з пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Аналогічні положення закріплені і в пункті 1 Розділу VI Поряду направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 р. № 610, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 р. за № 902/30770.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів направлення позивачу на виконання пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України податкової вимоги, яка містить зменшену суму податкового боргу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за відсутності нової податкової вимоги оскаржувана вимога про сплату боргу від 07.12.2021 р. № 0-0808 не набула статусу відкликаної.

З урахуванням протиправності податкових повідомлень-рішень про визначення суми податкового зобов`язання, не відкликання контролюючим органом податкової вимоги, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність такої податкової вимоги.

Стосовно рішення про опис майна у податкову заставу суд зазначає таке.

Згідно з пунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

За змістом пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Пунктом 1 розділу II Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 р. № 586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 р. за № 859/30727, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Зважаючи на протиправність податкових повідомлень-рішень, які були предметом позову в цій справі, та податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу є також протиправним.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції, а зазначені в апеляційній скарзі доводи спростовані приведеними вище висновками суду.

На підставі викладеного дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. в справі № 280/12936/21 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2022 р. в справі № 280/12936/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 31.10.2022 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 31.10.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко