Справа № 320/5339/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5339/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Головне управління ПФУ у Київській області, відповідач), в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 у відсотку з 80 % до 50% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці на підставі довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 №115, виданої Луганським апеляційним судом, відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р., яка була надана для подання до органів ПФУ та відповідно до якої розмір суддівської винагороди, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 складає 173 415,00 грн.;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 80% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 №115, починаючи з 19.02.2021 р. з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю відмови органу Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі довідки про розмір суддівської винагороди Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 №115 із розрахунку 80% від суддівської винагороди діючого судді.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Луганської області, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Верховною Радою України.

Наказом від 05.08.2015 №117 «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_1 » позивача відраховано зі штату Апеляційного суду Луганської області 05.08.2015, у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01.07.2016 у справі 3367/7104/15-а Головне управління ПФУ у Київській області зобов`язано призначити позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді.

Луганським апеляційним судом ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.03.2020 №115 про те, що станом на 18.02.2020 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 173 415,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №320/7670/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.03.2020 №1240 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 №115 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

Відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На момент звернення до суду позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди, що підтверджується рішенням Головного управління ПФУ у Київській області від 08.07.2021 №41.

Вказуючи на протиправне обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання з 80% до 50% суддівської винагороди діючого судді, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позиції позивача щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із одночасним застосуванням відсоткового значення 80%, визначеного частиною третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), та складових суддівської винагороди діючих суддів, передбаченої Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зауважено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01.07.2016 у справі 3367/7104/15-а Головне управління ПФУ у Київській області зобов`язане призначити позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі саме 80% грошового утримання судді; розпорядженням відповідача від 26.10.2016 №161541 позивачеві призначено довічне грошове утримання у розмірі саме 80%; у той же час, починаючи з 19.02.2020 відповідач необґрунтовано зменшив відсоткове значення з 80% до 50%. Наголошено, що частина четверта статті 142 Закону №1402-VIII не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання при перерахунку. Зазначено про те, що нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Зроблено посилання на зразкову справу Верховного Суду від 04.02.2019 №240/5401/18, в якій зазначено, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення та при проведенні перерахунку змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії є незмінним.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ПФУ у Київській області зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач набув та реалізував право на відставку 05.08.2015, тобто під час дії Закону №2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону №2453-VI з урахуванням рішення Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Положеннями частин третьої, четвертої статті 133 Закону №2453-VI передбачалось, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

Таким чином, положення Закону №2453-VI та положення Закону №1402-VIII передбачають як різні відсоткові співвідношення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до розміру суддівської винагороди діючого судді, так і різні розміри посадових окладів діючих суддів, як складових суддівської винагороди.

У справі, що розглядається, спірним є питання застосування при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що здійснюється на підставі частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, відсоткового значення, визначеного статтею 141 Закону №2453-VI, з одночасним застосуванням розміру складових суддівської винагороди, встановлених частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, сформованою у вказаній категорії справ (постанови Верховного Суду від 24.09.2021 у справі №620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі №340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20), при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII.

Верховним Судом зазначено, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьою статті 141 Закону №2453-VI від суддівської винагороди працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення до суду позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене у відсотковому значенні до суддівської винагороди діючого судді, обрахованої відповідно до Закону №1402-VIII.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування у спірних правовідносинах відсоткового значення щомісячного грошового утримання судді у відставці, що встановлений іншим законом, а саме Законом №2453-VI, у зв`язку з чим погоджується із позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносинах правової позиції Верховного Суду, сформованої у зразковій справі від 04.02.2019 №240/5401/18, оскільки у вказаній справі предметом розгляду була правомірність зменшення органами ПФУ відсоткового значення пенсії при перерахунку, здійсненого на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Закону №1402-VIII.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову також не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин справи судом першої інстанції дана вірно. Порушень норм матеріального чи процесуального права при прийняті рішення судом першої інстанції не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №320/5339/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька