Справа № 140/5564/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5564/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом заступника керівника Володимир-Волинської окружної прокуратури до Литовезької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Володимир-Волинської окружної прокуратури (далі позивач, прокурор) в інтересах держави звернувся з позовом до Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області (далі відповідач, Литовезька сільрада) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Володимир-Волинською окружною прокуратурою, в ході вивчення інформації щодо оформлення органами влади та місцевого самоврядування правовстановлюючих документів на будівлі та земельні ділянки закладів культури, встановлено порушення вимог законодавства, допущені Литовезькою сільрадою, які підлягають усуненню в судовому порядку.

Встановлено, що на території Литовезької сільради (за адресою: вул. Молодіжна, 28, с. Заболотці Володимирського району Волинської області) знаходиться будинок культури с. Заболотці, який перебуває на балансі відповідача. Будівля вказаного закладу культури, всупереч вимогам законодавства, використовується без оформлення правовстановлюючих документів. Відповідачем, як балансоутримувачем (власником) нерухомого майна, протягом тривалого часу не вжито заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлю культури у с. Заболотці, що створює передумови для зловживань при розпорядженні відповідним об`єктом і ризики для нормального функціонування закладу культури, розвитку культурного дозвілля жителів села, а також може привести до негативних наслідків, зокрема, руйнування будівлі та/або незаконного відчуження нерухомого майна.

Прокурор зазначає, що єдиним органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Литовезької територіальної громади, є Литовезька сільрада, яка зобов`язана згідно з вимогами чинного законодавства вжити заходів для оформлення та державної реєстрації права власності на будівлю будинку культури, що в с. Заболотці. Відповідачем, як органом управління закладів культури, упродовж тривалого часу не здійснено належних та достатніх дій і заходів з оформлення правовстановлюючих документів на приміщення будівлі сільського будинку культури в с. Заболотці, чим допущено протиправну бездіяльність.

Прокурор також вказує, що звертається до суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави в сфері культурного середовища, культурного дозвілля громадян, забезпечення збереження базової мережі закладів культури. Прокурор звертається до суду як самостійний позивач з огляду на те, що у даному випадку відсутній державний орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах. У цьому випадку необхідність захисту інтересів держави у сфері культури зумовлена тим, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності не оформлено правовстановлюючі документи та не проведено державну реєстрацію права власності на будівлю будинку культури, порушено передбачений порядок користування земельною ділянкою. Звернення прокурора до суду спрямовано на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про оформлення права власності на будівлю та земельну ділянку клубного закладу.

Прокурор просить визнати протиправною бездіяльність Литовезької сільради щодо не оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на приміщення будинку культури по вул. Молодіжній, 28, в с. Заболотці Володимирського району Волинської області, та зобов`язати відповідача вжити заходів до оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на приміщення будинку культури по вул. Молодіжній, 28, в с. Заболотці Володимирського району Волинської області.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 35).

Копію ухвали суду від 29.08.2022 про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 06.09.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 38), проте відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Володимир-Волинською окружною прокуратурою вивчено інформацію щодо оформлення органами державної влади та місцевого самоврядування правовстановлюючих документів на будівлі та земельні ділянки закладів культури та встановлено, що на території Литовезької сільради (за адресою: вул. Молодіжна, 28, с. Заболотці Володимирського району Волинської області) знаходиться будинок культури, який перебуває на балансі відповідача, проте будівля вказаного закладу культури, всупереч вимогам законодавства, використовується без оформлення правовстановлюючих документів.

Так, перебування на балансі Литовезької територіальної громади (яка утворена згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області» у складі Литовезької, Заболотцівської, Заставненської та Мовниківської сільських рад з адміністративним центром у с. Литовеж) будинку культури с. Заболотці (площею 361 кв.м. по вул. Молодіжна, 28 в с. Заболотці) та у користуванні земельної ділянки (площею 0,2819 га, з цільовим призначенням «для розміщення та обслуговування приміщення будинку культури», кадастровий номер :01:002:0111) підтверджується листами Литовезької сільради від 14.07.2022 № 155/01-25/2-22 (а. с. 19), від 14.07.2022 № 388 (а. с. 20), інвентаризаційним описом від 17.11.2021 (а. с. 25), державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (а. с. 26).

Відповідно до рішення Литовезької сільради від 03.08.2017 № 6/3 було прийнято у комунальну власність Литовезької сільради майно будинку культури в с. Заболотці (а. с. 24), проте технічний паспорт на вказаний будинок культури не був виготовлений, що підтверджується листом Литовезької сільради від 05.08.2022 № 181/01-14/2-22 (а. с. 22), право власності на приміщення будинку культури за відповідачем не зареєстроване, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно від 04.08.2022 № 306606794 (а. с. 27).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як передбачено пунктом 1 частини шостої статті 23 Закону № 1697-VII, під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

За приписами частин третьої - п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

На думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві заступник керівника Володимир-Волинської окружної прокуратури обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту. Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку здійснено з метою захисту інтересів держави в сфері культурного середовища, культурного дозвілля громадян, забезпечення збереження базової мережі закладів культури, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про оформлення права власності на будівлю та земельну ділянку клубного закладу. При цьому, у зв`язку із відсутністю органу, уповноваженого державою звертатися до суду з позовом з цього питання, прокурор у цій справі набув статусу позивача.

Пунктами 1, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про культуру» від 14.12.2010 № 2778-VI (далі Закон № 2778-VI) передбачено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

- базова мережа закладів культури - комплекс закладів культури, інших підприємств, установ, організацій, закладів освіти сфери культури державної та комунальної форм власності, діяльність яких спрямована на створення умов для забезпечення: розвитку творчості людини, професійної художньо-творчої самореалізації особистості та отримання кваліфікацій у різних видах мистецтва; підготовки кадрів у сфері культури; збирання, збереження, використання і поширення інформації про матеріальні та духовні культурні цінності, наукові розробки; цілісності культурного простору України, доступності національного культурного надбання; дотримання прав громадян у сфері культури;

- об`єкти культурного призначення - цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам`ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

За змістом частини першої статті 3 Закону № 2778-VI основними засадами державної політики у сфері культури, зокрема, є: гарантування прав громадян у сфері культури; забезпечення доступності для кожного якісних культурних послуг; створення умов для творчого розвитку особистості, підвищення культурного рівня, естетичного виховання громадян, доступності мистецької освіти, задоволення культурних потреб Українського народу, розвитку закладів культури незалежно від форми власності, залучення у сферу культури інвестицій, коштів від надання платних послуг, благодійної діяльності, з інших не заборонених законодавством джерел; забезпечення діяльності базової мережі закладів культури.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 2778-VI в Україні гарантується можливість утворення різних за формою власності та видами діяльності у сфері культури закладів культури - театрів, концертних організацій, філармоній, культурних центрів, продюсерських агентств, професійних мистецьких колективів, кіностудій, кіно-, відеопрокатних закладів, видавництв, музеїв, архівів, заповідників, художніх галерей (виставок), бібліотек, клубних закладів, закладів освіти сфери культури, студій, кінотеатрів, цирків, парків культури та відпочинку, архітектурних, дизайнерських, рекламних, реставраційних центрів і майстерень тощо.

Абзацом четвертим частини першої статті 16 Закону № 2778-VI визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування забезпечують: функціонування і розвиток мережі музеїв, архівів, бібліотек, мистецьких шкіл, студій, клубів, кінотеатрів, кіно-, відеопрокатних підприємств, об`єднань, заповідників, реставраційних закладів державної та комунальної власності.

Згідно із частиною другою статті 23 Закону № 2778-VI до базової мережі закладів у сфері культури місцевого рівня належать комунальні заклади культури (бібліотеки, музеї, галереї, заповідники, виставкові зали, театри, філармонії, концертні організації, мистецькі колективи, кінотеатри, кіновідеопрокатні підприємства, об`єднання, палаци і будинки культури, інші клубні заклади, студії, центри народної творчості, центри народної культури, центри культурних послуг, парки культури та відпочинку тощо), заклади освіти сфери культури (мистецькі школи, мистецькі ліцеї, фахові мистецькі коледжі, заклади вищої мистецької освіти).

За змістом частини першої статті 28 Закону № 2778-VI держава сприяє: забезпеченню закладів культури, закладів освіти сфери культури будівлями, спорудами, приміщеннями, збудованими за спеціальними проектами, або іншими упорядженими приміщеннями, що відповідають потребам закладу культури.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із частиною п`ятою статті 16 Закону № 280/97-ВР від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом частини першої статті 10 вказаного Закону визначено статус сільських рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частин першої, другої, п`ятої статті 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно із частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

За приписами частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

За приписами пунктів 6, 7, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: документ, що підтверджує факт перебування закінченого будівництвом об`єкта у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що Литовезька сільрада, як орган, уповноважений управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Литовезької територіальної громади, зобов`язана вжити заходів для оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на будівлю будинку культури в с. Заболотці. Відтак, суд погоджується із доводами прокурора, що всупереч вимогам законодавства, відповідачем упродовж тривалого проміжку часу (протягом більше п`яти років з моменту прийняття у комунальну власність майна будинку культури в с. Заболотці відповідно до рішення Литовезької сільради від 03.08.2017 № 6/3) не вжито належних заходів, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказану будівлю будинку культури, чим допущено протиправну бездіяльність.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, та враховуючи також, що у позовній заяві позивач обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх судового захисту, тому поданий в інтересах держави позов заступника керівника Володимир-Волинської окружної прокуратури належить задовольнити.

Додатково суд звертає увагу, що згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повне та точне найменування відповідача є Литовезька сільська рада (ідентифікаційний код 04335252) (а. с. 28).

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2481,00 грн згідно із платіжним дорученням від 12.08.2022 № 1301 (а. с. 15) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Литовезької сільської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на приміщення будинку культури, розташованого за адресою: Волинська область, Володимирський район, с. Заболотці, вул. Молодіжна, 28.

Зобов`язати Литовезьку сільську раду (45325, Волинська область, Володимирський район, с. Литовеж, вул. Якобчука Володимира, 11, ідентифікаційний код 04335252) вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на приміщення будинку культури, розташованого за адресою: Волинська область, Володимирський район, с. Заболотці, вул. Молодіжна, 28.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх