Справа № 380/4032/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

31 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/4032/22 пров. № А/857/13326/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шинкар Т. І.
суддів -Іщук Л. П.
Обрізка І. М.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №380/4032/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №380/4032/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 призначено справу №380/4032/22 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

26.10.2022 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, просить заборонити Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» проведення утилізації вивіски «Аптека» та забезпечити її зберігання до остаточного винесення рішення у справі №380/4032/22. Заяву мотивовано тим, що після закінчення річного терміну зберігання на складі КП «Адміністративно-технічне управління» примусово демонтовані вивіски підлягають утилізації.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 151 КАС України ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

При розгляді клопотання про забезпечення позову суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача (майбутнього позивача) в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (майбутнього позивача) до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року (справа №520/1545/19), від 01 жовтня 2019 року (справа №420/912/19) ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або - очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Отже, у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також, вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 17 Наказу Департаменту містобудування від 05.10.2021 №194 наказано КП «Адміністративно-технічне управління» до 06.04.2022 демонтувати самовільно встановлену вивіску за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3

22.11.2021 вивіска аптеки по АДРЕСА_1 , примусово демонтована працівниками КП «Адміністративно-технічне управління».

Вважаючи, що вказаний пункт Наказу Департаменту містобудування від 05.10.2021 №194 протиправним, а такий демонтаж - здійсненим з перевищенням повноважень та порушенням законодавства та нормативно-правових актів України, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, просив визнати протиправними дії КП «Адміністративно-технічне управління» з примусового демонтажу та вилучення майна (вивіски) і зобов`язати повернути вивіску та відновити становище, яке існувало до таких дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 зобов`язано КП «Адміністративно-технічне управління» повернути ОСОБА_1 демонтовану вівіску.

Вказане рішення оскаржено КП «Адміністративно-технічне управління» в апеляційному порядку, вивіску позивачу не повернено.

Відповідно до Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, затвердженого Рішенням Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016 демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) зберігаються на складі комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління». Компенсація витрат комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски), покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

Облік та тимчасове зберігання демонтованих малих архітектурних форм (вивісок) здійснює у встановленому порядку комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління».

Демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) зберігаються у спеціально відведених для цього місцях (сховищах, складах тощо).

Демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) підлягають утилізації після публікації у місцевих друкованих засобах масової інформації, якщо: після закінчення річного терміну зберігання примусово демонтованих об`єктів їх власники не зголосились за поверненням; після закінчення річного терміну зберігання примусово демонтованих об`єктів власники не відшкодували вартості демонтажу, транспортування та зберігання або не надали документів, підтверджуючих право власності (інше майнове право) на цю вивіску; власники надали письмову відмову від демонтованої малої архітектурної форми (вивіски) та документи, які підтверджують право власності (інше майнове право) на цю малу архітектурну форму (вивіску).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що така ознака як протиправність пункту 17 Наказу Департаменту містобудування від 05.10.2021 №194 та дій КП «Адміністративно-технічне управління» з примусового демонтажу та вилучення майна (вивіски) підлягає доведенню у встановленому законом порядку на підставі належних та допустимих доказів, та повинна бути перевірена по суті з ухваленням рішення в залежності від встановлених обставин. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, існує висока ймовірність утилізації примусово демонтованої вивіски зі спливом річного терміну зберігання, що у разі встановлення протиправності оскаржуваного пункту Наказу Департаменту містобудування від 05.10.2021 №194 та дій КП «Адміністративно-технічне управління» з примусового демонтажу та вилучення майна (вивіски) і задоволення позовних вимог, відновлення прав ОСОБА_1 та повернення майна буде неможливим.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

Оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову не можливо захистити права, свободи та інтереси позивача, так як утилізація примусово демонтованої вивіски може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді втрати майна.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається, шляхом заборони Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» проведення утилізації вивіски «Аптека» та забезпечити її зберігання до остаточного винесення рішення у справі №380/4032/22.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише спрямована на виконання вимог статті 2 КАС України, на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, та має тимчасовий характер - до вирішення спору по суті.

Суд вважає, що наведені позивачем у заяві про забезпечення позову мотиви вказують на наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України, а тому подану позивачем заяву слід задовольнити.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №380/4032/22 задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» проведення утилізації вивіски «Аптека» та забезпечити її зберігання до остаточного винесення рішення у справі №380/4032/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Іщук Л. П.
Обрізко І. М.