Справа № 420/11217/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі представника позивача Коваленка О.В. (згідно Витягу),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 138 від 30.06.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 277 о/с від 30.06.2022 в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Херсонській області з 01.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності стала відсутність позивача на службі без поважних причин, що є грубим порушенням службової дисципліни. Позивач зазначає, що як саме службове розслідування, так і наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності відбувалось не індивідуально, а щодо 12 працівників, що є порушенням. Відповідачем не зазначено, якими саме матеріалами справи встановлена вина позивача. Не виключено факту, що він діяв у стані крайньої необхідності. Хоча, захист свого життя і є саме таким станом крайньої необхідності. Адже, виїзд з окупованої території через зону бойових дій є вкрай небезпечним для життя.

Ухвалою суду від 05.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 04.10.2022 року.

27.09.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Представник відповідача зазначає, що за результатами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 неналежно виконував свої службові обов?язки та фактично з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року не виконував покладені на нього обов`язки. Твердження позивача про те, що його не ознайомлювали з наказами про необхідність евакуюватись та про неможливість виїзду з Херсонської області не відповідають дійсності. Погодившись проходити службу в поліції, позивач добровільно дав згоду на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби та взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично порушив цей обов?язок.

04.10.2022 року позивачем надано до суду відповідь на відзив. З огляду на відповідь, представник позивача зазначила, що відповідачем не надано до суду доказів доведення зазначених наказів і протоколу позивачу. Не надано суду і доказів дзвінків керівництвом позивача про необхідність виконання вказівки керівництва Департаменту. До відзиву надані пояснення інших працівників, що свідчить, що такі працівники виїхали на свій страх і ризик. Працівник не може бути визнаний винним, якщо він неналежно виконую свою роботу внаслідок недостатньої кваліфікації або відсутності відповідних умов для її виконання, тобто, коли він об`єктивно не міг належно виконати роботу або коли власник не створив для цього належні умови.

18.10.2022 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що згідно доповідної записки начальника управління стратегічних розслідувань в Херсонській області від 13.09.202 № 1320/55/120/01-2022 в/с йому було віддано наказ щодо евакуації працівників управління та членів їх сімей до Миколаївської області, про що доведено до всього особового складу Управління через заступника начальника Управління, начальників відділів та секторів. За допомогою телефонного додатку WhatsApp накази доводилися і позивачу. Крім того, з позивачем проводилася і телефонна розмова. Не погоджується представник відповідача з доводами щодо необхідності направлення наказів електронною поштою, оскільки зміст абзацу 3 частини 2 статті 27 Дисциплінарного статуту НПУ не надає пріоритетності жодному з перелічених у ній способу комунікації. Департамент під час призначення і проведення службового розслідування та застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення дотримано вимоги законодавства, враховано діючий воєнний стан в державі та прийнято рішення в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, Конституцією.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов, заперечення та з огляду на доказі, які містяться в матеріалах службового розслідування.

Суд, вислухав представника відповідача, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 , проходив службу в органах Національної поліції на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Херсонській області.

23.06.2022 року начальник УСР в Херсонській області ДСР НП України Невкритий Григорій звернувся до начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з доповідною запискою, в якій просив розглянути питання щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни, що виразилося у невиході на службу та невиконанні службових обов`язків в умовах військового стану, у тому числі, щодо майора поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 23.06.2022 року № 130, призначено, за вказаними в доповідній записці фактами, службове розслідування.

30.06.2022 року начальник Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України затвердив Висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу без поважних причин окремих працівників УСР в Херсонській області.

Так, у висновку вказано, що 25.02.2022 року до всього особового складу було доведено про необхідність термінової евакуації всіх без винятку працівників управління стратегічних розслідувань в Херсонській області та членів їх сімей до Миколаївської області та вимоги наказів НПУ від 10.03.2022 року № 190, від 07.04.2022 року № 239, протоколу наради керівництва Національної поліції України від 25.03.2022 року № 6. Позивачу вказані накази доведені шляхом надсилання у робочу групу у мобільному застосунку WhatsApp. З 24.02.2022 року ОСОБА_1 перебуває у м. Херсоні. Територія міста Херсону перебуває під окупацією військ рф. Майору поліції ОСОБА_1 у мобільному застосунку WhatsApp надіслано наказ про початок службового розслідування від 23.06.2022 № 130 та лист з проханням надати пояснення. Однак, ОСОБА_1 не зв`язок не вийшов, про що складено акт. У висновку вказано, що ОСОБА_1 знаходиться у м. Херсон за місцем мешкання та не може евакуюватися, оскільки 20.04.2022 року був затриманий військовими рф та попереджений, що він буде в списках та виїхати з м. Херсон не зможе.

Згідно з п. 7 висновку службового розслідування від 30.06.2022 року комісія вважала, за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилося в порушенні вимог Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 4 та 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, пп. 1, 12 пункту 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу Національної поліції України від 07.04.2022 року № 239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період ді воєнного стану», майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 4-го відділу боротьби з організованими групами з ознаками корупції УСР в Херсонській області, притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

30.06.2022 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України прийнято наказ № 138, пунктом 2 якого, за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилося в порушенні вимог Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 4 та 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, пп. 1, 12 пункту 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу Національної поліції України від 07.04.2022 року № 239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період ді воєнного стану», майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 4-го відділу боротьби з організованими групами з ознаками корупції УСР в Херсонській області, звільнено зі служби в поліції.

30.06.2022 року Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України прийняв наказ № 277 о/c, яким, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 4-го відділу боротьби з організованими групами з ознаками корупції УСР в Херсонській області, з 30 червня 2022 року.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписами ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного Статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного Статуту передбачено, зокрема пунктами 1, 4, 5, визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Відповідно до абзаців першого, другого та дванадцятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2036 року № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Згідно з п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Таким чином, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Відповідно до ч.1 ст.26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Суд встановив, що підставою службового розслідування стала фактична відсутність позивача на службі з 24.02.2022 року та невиконання позивачем наказу керівника про евакуацію з міста Херсона.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 24.02.2022 року № 87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район», наказано з 06.00 24 лютого 2022 року ввести в дію План евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район (п. 1 наказу). Основним місцем евакуації визначити Миколаївську область (п.2 наказу). Заступникам начальника Головного управління, керівникам структурних підрозділів апарату, начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП та підпорядкованих їм відділів і відділень поліції забезпечити виконання заходів, передбачених Планом. Організувати завантаження та вивезення у визначені безпечні райони службової документації, зброї та інших матеріальних цінностей. Довести до відома підпорядкованих працівників інформацію щодо місця передислокації ГУНП у відповідних областях (п. 3 наказу).

Разом з тим, доказів на підтвердження ознайомлення позивача із вказаним наказом відповідач суду не надав.

07.04.2022 року, головою Національної поліції України прийнято наказ № 239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», яким передбачено обов`язок всіх поліцейських з 11.04.2022 року прибути або до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, або до органу поліції за місцем несення служби.

На підтвердження ознайомлення позивача із вказаним наказом відповідач надав скріншоти відправки в невстановленому месенджері контакту «Биленко» файлу «Наказ ДСР № 277» та файлів «Наказ ДСР № 130» «лист Біленко».

Вказані роздруківка, на думку суду, не є належним доказом ознайомлення позивача із наказом НПУ від 07.04.2022 року № 239, оскільки з вказаних роздруківок можливо встановити відправлення інших документів. Крім цього, жодних доказів на підтвердження ознайомлення саме ОСОБА_1 зі змістом отриманих повідомлень, відповідач суду не надав.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач самостійно в адміністративному позові вказав: « 28 лютого 2022 року, коли місто окупували російські війська, керівник Позивача дав усний наказ сидіти вдома, на місці несення служби нез`являтись, чекати подальших наказів. Приблизно через місяць начальник відділу повідомив про можливість виїхати до міста Миколаєва, зауваживши, що це здійснюється за бажанням працівника. На запитання Позивача, чи забезпечено «зелений коридор» та чи буде евакуаційний транспорт, почув негативну відповідь. Зокрема, про те, що їхати треба своїм коштом, на свій ризик, безпеку Позивачу роботодавець не може гарантувати. При цьому, для того, щоб доїхати до м. Миколаїв, необхідно було їхати через зону бойових дій, а також через російські блокпости, у яких були в наявності списки всіх правоохоронців, так звані «розстрільні списки», то ж це було вкрай небезпечно для життя.»

Тобто, з огляду на зміст адміністративного позову позивачу було відомо про евакуацію до міста Миколаєва з метою подальшого проходження служби.

Суд зазначає, що при вирішенні даного спору враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" за заявою N 63235/00, що викладені у рішенні від 19 квітня 2007 року.

Так, у вказаному рішенні Європейський Суд з прав людини вказав: « 47. У зв`язку з цим Суд запровадив функціональний критерій, заснований на характері обов`язків службовця та його відповідальності. Особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів «державного управління», держава не має такого інтересу. (див. згадану вище справу «Пеллегрін» (Pellegrin), п. 65). Таким чином, Суд постановив, що із сфери застосування пункту 1 статті 6 вилучаються лише такі спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язаної з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція (п. 66). Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять досфери застосування пункту 1 статті 6 (п. 67).

48. Суд зазначає, що рішення у справі «Пеллегрін» (Pellegrin) було сформульоване досить категорично; якщо посада належала до зазначеної категорії, то всі спори, незалежно від їхньої природи, вилучалися із сфери застосування статті 6. Допускався тільки один виняток: всі спори, що стосувалися пенсій, підпадали під сферу застосування пункту 1 статті 6, оскільки з виходом на пенсію службовця, спеціальні відносини між ним та державними органами припиняються. Службовець опиняється в ситуації, яка прирівнюється до ситуації службовців, які працюють згідно з приватним правом: спеціальні відносини, засновані на вірності і відданості, що пов`язують його з державою, перестають існувати, і такий службовець не може більше володіти частиною суверенної влади держави (див. згадану вище справу «Пеллегрін»(Pellegrin), п. 67).

49. Важливо відзначити, що Суд підкреслив, що при використанні функціонального критерію він повинен, виходячи з предмета та цілей Конвенції, застосовувати обмежувальне тлумачення винятків із гарантій, що надаються пунктом 1 статті 6. Це має зменшити число випадків, коли державні службовці не могли б скористатисянаданим їм конкретним і ефективним захистом (як це підтверджується у рішенні «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], № 30979/96, п. 40, ECHR2000-VII).»

Суд зазначає, що вказане рішення стосувалося статті 6 Конвенції «Право на справедливий суд», проте, наведений у рішенні функціональний критерій із посиланням на рішення у справі «Пеллегрін», на думку суду, може бути застосований і у даній справі.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 був поліцейським, які виконують обов`язки щодо захисту загальнодержавних інтересів, у тому числі, й під час воєнного стану, склав Присягу поліцейського та є державним службовцем, який несе службу особливого характеру.

Таким чином, суд вважає, що держава може встановлювати для поліцейських окремий порядок проходження служби, який відрізняється від виконання обов`язків працівником за трудовим законодавством, і такий порядок може обмежувати права осіб, які проходять службу у поліції по відношенню до прав працівників, які виконують роботу за трудовим законодавством, у тому числі й шляхом зобов`язання евакуюватися з окупованої території з метою подальшого виконання службових обов`язків.

При цьому, позивача з приводу неможливості евакуюватися, у зв`язку з відсутністю «зелених коридорів» не можуть бути розцінені як поважність відсутності на службі в період дії воєнного стану, оскільки служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Суд вважає, що накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 250, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (адреса: вулиця Академіка Богомольця, буд. 10, місто Київ, 01601, )

Повний текст рішення складений та підписаний судом 31.10.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.