Справа № 420/15230/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №420/15230/21

адміністративне провадження № К/990/28963/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні та стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в сумі 24 713,91 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот тринадцять грн. дев`яносто одну коп.) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22 березня 2021 року по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні.

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в сумі 24 713,91 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот тринадцять гривень 91 коп.).

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 залишено без змін.

21 жовтня 2022 року Одеської обласної прокуратури подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом розгляду у цій справі є питання виплати вихідної допомоги (передбаченої нормами статті 44 Кодексу законів про працю України (далі - «КЗпП України») при звільненні прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивача звільнено на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» у зв`язку із рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, а тому, у відповідності до статті 44 КЗпП України, останній набув право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячного заробітку, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосувати норми трудового законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що частиною п`ятою статті 51 Закону № 1697-VII та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Законом України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ) статтю 51 Закону №1697-VII доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Унесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.

Водночас частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України.

У такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивача звільнено з підстав та в порядку, визначених Законом України № 1697-VІІ, яким не передбачено виплати вихідної допомоги при звільненні, колегією суддів відхиляються, оскільки Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу того, що приписи статті 44 Кодексу закону про працю України розповсюджуються і при звільненні прокурорів на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» ( див. постанова від 29.09.2021 у справі № 640/4081/20, постанова від 21.10.2021 у справі № 380/5278/20).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 жовтня 2018 року у справі №823/244/16 та від 17 жовтня 2018 року у справі №823/276/16, від 29.09.2021 у справі № 640/4081/20, постанова від 21.10.2021 у справі № 380/5278/20 міститься правовий висновок, відповідно до якого за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Законом України "Про прокуратуру" та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19.09.2019 не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні працівників у зв`язку зі виявленою відповідністю працівника займаній посаді, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, що не заборонено спеціальним законодавством.

Так, Верховний Суд сформував сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо права на виплату вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України у разі звільнення прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

Відповідний висновок викладений, також у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №560/3971/19, від 21 січня 2021 року у справі №260/1890/19, від 27 січня 2021 року у справі №380/1662/20, від 11 лютого 2021 року у справі №420/4115/20, від 18 лютого 2021 року у справі №640/23379/19, від 26 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.006923, від 17 березня 2021 року у справі №420/4581/20, від 31 березня 2021 року у справі №640/25354/19, від 22 липня 2021 року у справі №300/2000/20, від 11 серпня 2021 року у справі №640/9375/20, від 1 жовтня 2021 року у справі № 260/1890/19.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглянув його із застосуванням статті 44 КЗпП України, пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» і відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у вказаних постановах.

Отже, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду. Водночас постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку відсутня. Своєю чергою, колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

За такого правового регулювання й обставин справи у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов