Справа № 420/11306/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07 липня 2022 року №787 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вислуги - 30 років 10 місяців 17 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Наказом від 28.02.2018 № 95-ОС начальника Білгород-Дністровського прикордонного загіну Державної прикордонної служби України з позивачем припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» абзацом 4 (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Станом на день звільнення вiдповiдно до наказу від 28.02.2018 №95-ОС, вислуга років становила: календарна військова - 21 років 00 місяців 17 днів, пiльгова військова - 09 років 10 місяців 00 днів; всього військова - 30 років 10 мiсяць 17 днів.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі №420/13861/21, супровідним листом Адміністрація державної прикордонної служби України на адресу ГУ ПФУ в Одеській області направлені матеріали для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_2 . Зокрема, Адміністрацією державної прикордонної служби України підготовлено Подання від 17 червня 2022 року №11/ПВ10823СУД про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у якому зазначено, що календарна вислуга років станом на 28.02.2018 становить 21 років 00 місяців 17 днів та з урахуванням пільгового обчислення - 30 років 10 місяць 17 днів.

За результатами розгляду вказаних матеріалів, 07 липня 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №787 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 22.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.09.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого ГУ ПФУ в Одеській області позовні вимоги вважає незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши наступне.

Згідно з поданням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.06.2022 № 11/ПВ10823/СУД про призначення пенсії ОСОБА_1 на день звiльнення зі служби, тобто на 28.02.2018, позивач має календарну вислугу 21 рік 00 мiсяцiв 17 днів та з урахуванням пільгового обчислення - 30 роки 10 місяців 17 днів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393 передбачено, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Оскільки на день звільнення зі служби позивач не мав вислугу 23 саме календарних років та 6 місяців і більше, вимога позивача в призначенні пенсії є безпідставною. На переконання відповідача, вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, враховується тільки для визначення розміру пенсії, а не права.

Крім викладеного, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо стягнення за рахунок його коштів судових витрат та зазначає, що стягнення судового збору призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства.

08.09.2022 до суду надійшли копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

19.09.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, на думку позивача, відповідач у відзиві не спростував твердження та аргументи позовної заяви. Посилаючись на практику Верховного суду України, позивач не погоджується з висновками відповідача щодо неврахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років. На переконання позивача, доводи відповідача щодо того, що право на пенсію за вислугу років виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст.17-1 Закону №2262-XII та Порядок №393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, згідно з Витягом з Наказу начальника 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.02.2018 року №95-ОС виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-028151), інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби вiддiлу прикордонної служби «Старокозаче» 1 категорії (тип Б), якому припинено (розірвано) контракт та звiльнено з військової служби за підпунктом «ґ» абзацом 4 (через такі сімейні обставини або iнші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) пункту першого частини восьмої статті 26 Закону, у запас.

Вислуга років на 28 лютого 2018 року складає:

- календарна військова 21 роки 00 місяць 17 день;

- пільгова військова 09 роки 10 місяців 00 днів;

- всього військова 30 років 10 місяців 17 днів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року по справі №420/13861/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Вирішено визнати протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загіну Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу рокiв вiдповiдно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати Білгород-Дністровський прикордонний загін Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2022 року по справі №420/13861/21 апеляційну скаргу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі №420/13861/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2022 року, Адміністрація державної прикордонної служби України направила на адресу ГУ ПФУ в Одеській області Подання від 17 червня 2022 року №11/В10823СУД про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Згідно зазначеного Подання вислуга років ОСОБА_1 станом на 28.02.2018 (на момент звільнення зі служби) становить 30 років 10 місяць 17 днів, у тому числі: календарна - 21 рік 00 місяців 17 днів, пільгова 09 років 10 місяців 00 днів.

До Подання від 17 червня 2022 року №11/В10823СУД також додано: заяву про призначення пенсії від 19.05.2022 року, витяг з наказу про звільнення з військової служби №94-ОС, витяг з наказу про виключення зі списків особового складу №95-ОС, грошовий атестат №35, довідку №98 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 місяці, копії паспорту та ідентифікаційного коду, реквізити рахунку в установах АТ «Ощадбанк», довідку з соцзахисту № НОМЕР_3 , довідку з ПФУ №1500-0207-8/47727, копії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2022 року.

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №787 від 07.07.2022 року у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, оскільки на день звiльнення зі служби, тобто на 28.02.2018, ОСОБА_1 не має вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше, як це передбачено пунктом "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В оскаржуваному рішенні відповідач підкреслив, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років,

Не погоджуючись із прийнятим ГУ ПФУ в Одеській області рішенням про відмову в призначенні пенсії №787 від 07.07.2022 року, позивач оскаржив його до суду, звернувшись з даним позов.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, визначені Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон України № 2262-XII).

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 1-2 Закону України № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б , д , ж, з статті 1 - 2 вказаного Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 зазначеного Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другою статті 17 Закону України 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах вказаного Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 постановою №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393).

Пунктом 1 Постанови №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, військова служба в Державній прикордонній службі.

Відповідно до пункту «в» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяці: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

З вказаної Постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом а Закону України № 2262-XI.

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Разом з цим, зарахування до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 Постанови №393, пільгового стажу роботи, також, встановлено судом у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року по справі №420/13861/21, яке набрало законної сили 18.02.2022 року. Суд звертає увагу, що саме на виконання даного рішення суду Адміністрація державної прикордонної служби України, оформивши всі необхідні документи та своє подання на призначення пенсії, направила їх до ГУ ПФУ в Одеській області для призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання.

Суд зазначає, що як Законом № 2262-ХІІ, так і Постановою № 393 не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначено умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ також врегульовано питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно Закону №2262-ХІІ.

В свою чергу, згідно з Постановою № 393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.

Як встановлено судом, згідно з Витягом з Наказу начальника 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.02.2018 року №95-ОС виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-028151), інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби вiддiлу прикордонної служби «Старокозаче» 1 категорії (тип Б), якому припинено (розірвано) контракт та звiльнено з військової служби за підпунктом «ґ» абзацом 4 (через такі сімейні обставини або iнші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) пункту першого частини восьмої статті 26 Закону, у запас. Вислуга років на 28 лютого 2018 року складає:

- календарна військова 21 роки 00 місяць 17 день;

- пільгова військова 09 роки 10 місяців 00 днів;

- всього військова 30 років 10 місяці 17 днів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ГУ ПФУ в Одеській області до вислуги років ОСОБА_1 не зараховано пільгову вислугу років. При цьому відповідач вважає, що пільгова вислуга не повинна враховуватись при призначенні позивачу пенсії.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років військовослужбовцям. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду по справі №805/3923/18-а від 03.03.2021.

Отже, висновок пенсійного органу про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, не є обґрунтованим, оскільки базується на хибному тлумаченні та застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Суд вказує на те, що передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема пункт "а" статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом, та для позивача він складає 23 календарних роки та 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постановою №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ та Постанови №393.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз норм Закону №2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою №393.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

За наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, який викладений у постанові від 14.04.2021 про те, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Таким чином, вислуга років позивача з урахуванням часу служби, що підлягає зарахуванню на пільгових умовах становить більше ніж 23 календарних роки та 6 місяців, а саме: 30 років 10 місяці 17 днів, а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту а статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07 липня 2022 року №787 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту а статті 12 Закону №2262-ХІІ є протиправним.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07 липня 2022 року №787 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вислуги - 30 років 10 місяців 17 днів.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07 липня 2022 року №787 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вислуги - 30 років 10 місяців 17 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. та 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Радчук А.А.