Справа № 320/16628/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради (далі - УСЗН Бориспільської міської ради, відповідач), в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність УСЗН Бориспільської міської ради щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 з січня 2021 року по листопад 2021 року щомісячної 50-процентної знижки з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією, водопостачанням);

зобов`язати УСЗН Бориспільської міської ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по листопад 2021 року 50-процентну знижку з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією, водопостачанням) відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови відповідача у наданні позивачеві як особі, яка має статус учасника війни, 50% знижки плати за користування комунальними послугами, передбаченої пунктом 5 абзацу 1 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) з мотивів перевищення розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців над величиною доходу, який надає право на податкову соціальну пільгу, оскільки зазначене суперечить рішенню Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі №1-6/2018(2791/15).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року позов задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з січня 2021 року по листопад 2021 року щомісячної 50-процентної знижки з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією, водопостачанням);

зобов`язано Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по листопад 2021 року 50-процентну знижку з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією, водопостачанням) відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У поданій апеляційній скарзі УСЗН Бориспільської міської ради із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 17.06.1998.

01.11.2021 ОСОБА_1 через свого представника звернулася до відповідача із заявою про надання письмової інформації як учаснику війни з питання позбавлення пільг.

Відповідач листом від 10.11.2021 №11-6307 повідомив позивача про те, що відповідно до положень статті 14 Закону №3551-XII та норм Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389 (далі - Порядок №389), учасникам війни пільги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Оскільки станом на 01.01.2021 середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу перевищував величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, ОСОБА_1 , за посиланням відповідача, втратила право на отримання пільг протягом дванадцяти місяців з місяця визначення відповідного права.

Вказуючи на протиправність зазначеної відмови, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у наданні позивачеві як особі, яка має статус учасника війни, 50% знижки плати за користування комунальними послугами, передбаченої пунктом 5 абзацу 1 статті 14 Закону №3551-XII з мотивів перевищення розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців над величиною доходу, який надає право на податкову соціальну пільгу.

Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі №1-6/2018(2791/15) визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12. 2014 №76-VIII (далі - Закон №76-VIII), яким, у свою чергу, статтю чотирнадцяту Закону №3551-XII було доповнено частиною шостою наступного змісту «Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Додатково суд першої інстанції вказав на необґрунтованість посилання відповідача на положення Порядку №389, які в якості умови для надання пільги також передбачають вимогу про те, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не мав перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, оскільки зазначений порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям саме Закону №76-VIII.

Апеляційна скарга УСЗН Бориспільської міської ради мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зауважено, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Наголошено, що вимогу щодо неперевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців встановлено як положеннями частини шостої статті 14 Закону №3551-XII, так і положеннями Порядку №389.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Наголошує на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі №1-6/2018(2791/15) та зауважує про необґрунтованість посилання відповідача на положення Порядку №389 з мотивів, ідентичним мотивам суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 14 Закону №3551-XII учасникам війни надаються такі пільги, зокрема, 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Абзацом другим підпункту 1 пункту 9 розділу І Закону №76-VIII статті 14 Закону №3551-XII доповнено частиною шостою такого змісту:

«Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У зв`язку з прийняттям Закону №76-VIII Кабінетом Міністрів України постановою від 04.06.2015 №389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Пунктом 3 Порядок №389 передбачено, що пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі №1-6/2018(2791/15) визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12. 2014 №76-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що встановивши у частині шостій статті 14, частині другій статті 16 Закону №3551-XII умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України зауважив, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

При цьому, Конституційний Суд України вказаним рішенням від 18.12.2018 №12-р/2018 відтермінував на три місяці втрату чинності частиною шостою статті 14 Закону №3551-XII з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних зміни до законів України.

Таким чином, з 19.03.2019 (після збігу тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) частина шоста статті 14 Закону №3551-XII втратила чинність та застосуванню не підлягає, внаслідок чого при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена цією нормою, зокрема, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача у наданні позивачеві як особі, яка має статус учасника війни, 50% знижки плати за користування комунальними послугами, передбаченої пунктом 5 абзацу 1 статті 14 Закону №3551-XII з мотивів перевищення розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців над величиною доходу, який надає право на податкову соціальну пільгу.

Так само, колегія суддів апеляційного суду зазначає про обґрунтованість посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень Порядку №389, оскільки зазначений порядок прийнято на реалізацію положень Закону №76-VIII, норми якого визнано неконституційними згідно із зазначеним Рішенням Конституційного Суду України.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин справи судом першої інстанції дана вірно. Порушень норм матеріального чи процесуального права при прийняті рішення судом першої інстанції не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року у справі №320/16628/21- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька