Справа № 440/6926/22
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 жовтня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/6926/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження клопотання про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви) до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про:

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 20 березня 2020 року (включно) по момент фактичного розрахунку 14 липня 2022 року, а саме: в сумі 902344,11 грн;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 30000,00 грн у якості моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що на дату звільнення позивача із займаної посади 20 березня 2020 року роботодавець не провів із позивачем розрахунок по заробітній платі, а саме: не виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 524295,22 грн, який присуджений позивачу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №440/7143/20. Вказана сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу виплачена відповідачем, як правонаступником Зіньківської районної державної адміністрації, лише 14 липня 2022 року. Таким чином, відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 20 березня 2020 року (включно) по момент фактичного розрахунку 14 липня 2022 року у загальній сумі 902344,11 грн. У зв`язку з цим позивачу завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем в сумі 30000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 64-67/ зазначив, що проміжок часу, за який працівникові виплачується середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, обмежено статтею 117 Кодексу законів про працю України шестимісячним строком, тоді як позивачем здійснено відповідний розрахунок за 1010 днів, тобто із 20 березня 2020 року по 14 липня 2022 року (27 повних місяців). Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом. Позивачем не викладено обставин, які є підставою для стягнення моральної шкоди, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому моральної шкоди діями посадових осіб відповідача.

У відповіді на відзив /а.с. 73-75/ позивачем зазначено про безпідставність доводів відповідача та наявність у нього права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та коштів в сумі 30000,00 грн в якості моральної шкоди.

В запереченнях на відповідь на відзив /а.с. 81-84/ відповідач зазначив про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду із цим позовом на один день, а також про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати норму статті 117 Кодексу законів України про працю в редакції, діючій на дату проведення із позивачем розрахунку по середньому заробітку за час вимушеного прогулу 14 липня 2022 року, адже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є видом відповідальності роботодавця та саме з моменту повного розрахунку із працівником виникають правові підстави для звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якого він зазначив, що позивач звернувся за безоплатною правовою допомогою та лише 16 серпня 2022 року ним було отримано від адвоката позовну заяву, яка в той же день була підписана позивачем та подана до суду із затримкою лише в один день. Крім того, на території України введено воєнний стан та позивач, який працює в організації, прямо підпорядкованій Збройним Силам України, був безпосередньо залучений до забезпечення обороноздатності України.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, суд виходить з такого.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), та не входить до структури заробітної плати.

Оскільки предметом цього спору є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який за своєю правовою природою не входить до структури заробітної плати та є лише видом відповідальності роботодавця, підстави для застосування частини другої статті 233 КЗпП України відсутні.

Також відсутні підстави для застосування частини першої статті 233 КЗпП України з огляду на те, що при наявності спеціального процесуального законодавства інші норми права, якими врегульовано строк звернення до суду, не застосовуються.

В постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 Верховним Судом вказано, що "усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір. З огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України. Ураховуючи викладене, висновок суду апеляційної інстанції щодо обмеження права позивача на звернення до суду з цим адміністративним позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу".

Враховуючи викладене, у справі, що розглядається, застосуванню підлягають норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою цієї статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить один місяць.

З матеріалів позовної заяви слідує, що остаточний розрахунок із позивачем щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2017 року по 11 березня 2020 року в сумі 524295,22 грн на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №440/7143/20 проведено відповідачем 14 липня 2022 року, що визнається позивачем в позовній заяві та підтверджується копіями виписки по картці / рахунку в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 12 серпня 2022 року /а.с. 37/ та платіжного доручення №203 від 07 липня 2022 року /а.с. 69-зворот/.

Отже, місячний строк звернення до суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався 15 липня 2022 року та закінчився 15 серпня 2022 року.

При цьому згідно із відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду /а.с. 1/ позов з цією позовною вимогою подано до Полтавського окружного адміністративного суду 16 серпня 2022 року, тобто із пропущенням на один день місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом та задоволення відповідного клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2263-IX від 22 травня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

З огляду на вищевикладене та ту обставину, що в умовах воєнного стану позивачем пропущено лише один день строку звернення до суду з цим позовом, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновити йому пропущений строк звернення до адміністративного суду у цій справі.

Керуючись статтями 122, 123, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду у цій справі.

Продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Слободянюк