Справа № 640/33747/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Київ № 640/33747/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати дії Головного управління ДПС у м. Києві по нарахуванню ЄСВ ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протиправними;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів ОСОБА_1 , щодо протиправно нарахованої заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 15 819,42 грн. та здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

На обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність дій відповідача по нарахуванню єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2019 р.р.., як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, з урахуванням того, що в період з 07.112015 по 29.07.2019 роботодавцем вже було сплачено єдиний внесок за позивача, нарахування і відображення наведеного нарахування в ІКПП, призводить до подвійного нарахування внеску по одній особі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву вказав на те, що, за даними інформаційних ресурсів ГУ ДПС у м. Києві позивач перебуває на обліку, як адвокат, - фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. З 13.10.2015 адвокатом Коренчук Т.О. до ДПІ подано заяву за формою №8-ОПП, Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України про зупинення адвокатської діяльності, проте на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України в Єдиному реєстрі адвокатів України дані щодо зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю відсутні. Відповідно до інформаційних баз органів ДПС, нарахування єдиного внеску в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом класифікації 71040000 проведені у відповідності до вимог законодавства, станом на 05.05.2021 наявна заборгованість в сумі 15 819,42 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.07.2019, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 12.07.2019 було укладено шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом формі ID картки № НОМЕР_3 , виданим 24.07.2019, орган, що видав 8025.

19.04.2013 позивач отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5408 на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19.04.2013 №5.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії АА № 027495 право на заняття адвокатською діяльністю позивачем зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 12.10.2015 на підставі заяви адвоката.

13.10.2015 позивачем до контролюючого органу заяву про припинення платника податків, до якої додано копію Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.

З 30.03.2015 по 06.11.2015 позивач перебувала на службі в органах внутрішніх справ, а саме Головного управління МВС в м. Києві.

З 07.11.2015 по 29.07.2019 позивач перебувала на службі в поліції, а саме в Департаменті патрульної поліції.

Відповідно до відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування за червня 2016 року по липень 2019 року за позивача єдиний внесок як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального, сплачував страхувальник Департамент патрульної поліції.

У подальшому, 11.09.2019 позивач зареєструвалася в якості фізичної особи-підприємця.

27.04.2020 позивач дізналась про наявність в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2017, 2018, 2019 рік.

30.04.2020 позивач звернулась до Головного управління ДПС у м. Києві із заявою, у якій просила розглянути правомірність нарахувань ЄСВ ОСОБА_2 за 2017, 2018, 2019 роки та здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів ОСОБА_1 , щодо протиправно нарахованої заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 13 741, 42 грн. та здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Листом від 19.05.2020 № 21741/ФОП/26-15-33-09-10 Головне управління ДПС у м. Києві відмовило позивачу у задоволенні заяви посилаючись на необхідність подання підтверджуючих документів про припинення (зупинення) незалежної професійної діяльності. Також повідомило, що відповідно до інформаційних баз даних органів ДПС, станом на 18.05.2020 в ІКП по рахунку зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (22%)) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за 2017 рік одноразово в автоматичному режимі нараховано як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску за місяць, які підлягають сплаті на загальних підставах в сумі 8448,00 грн (термін нарахування - 02.05.2018), за січень - вересень 2018 року нараховано щоквартально в автоматичному режимі єдиного внеску на загальну суму 7371,54 грн. (терміни нарахування відповідно 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018), за вересень - грудень 2019 року нараховано 3672,24 грн єдиного внеску, які підлягають сплаті на загальних підставах (терміни нарахування 21.10.2019 та 20.01.2020). Вказало, що в ІКП самозайнятої особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) автоматичні нарахування єдиного внеску за кодом платежу 71040000 проведені у відповідності до норм чинного законодавства.

05.06.2020 позивач надіслала до Головного управління ДПС у м. Києві доповнення до заяви від 30.04.2020, до якої були додані докази припинення (зупинення) незалежної професійної діяльності, а саме Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України від 12.10.2015.

Листом від 06.07.2020 № 30315/ФОП/26-15-33-09-19 Головне управління ДПС у м. Києві відмовило позивачу з огляду на відсутність відомостей про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Не погоджуючись з позицією відповідача, позивач звернулась із скаргою до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги позивача, Державна податкова служба України листом від 31.08.2020 № 26561/6/99-00-04-05-01-06 повідомила про відсутність підстави для здійснення коригувань в ІКП позивача за технологічним кодом 71040000.

Позивач, вважаючи дії відповідача по нарахуванню їй сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2019 роки, протиправними, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту також - Закон № 2464-VІ).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Абзацом першим пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення особою підприємницької діяльності в якості фізичної особи-підприємця, яку особа фактично не здійснює (не отримує доходу від її провадження), Законом № 2464-VI, не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб, шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці/ особи, що провадять незалежну професійну діяльність (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який контролюючим органом нараховувався єдиний внесок, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що зареєстрована як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, але фактично не провадить таку діяльність та не отримує дохід від неї.

Виходячи зі змісту ч. ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076, протягом строку зупинення права заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України. Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст. 17 Закону № 5076).

Законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю. Поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак, дію положень Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 та Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, щодо обліку платників та сплати єдиного внеску, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, на підставі заяви позивача, право на заняття адвокатською діяльністю було зупинено за п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076 з 12.10.2015. З жовтня 2015 року, вона не здійснювала адвокатської діяльності та не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки її адвокатська діяльність була зупинена, що свідчить про відсутність у неї обов`язку сплати єдиного внеску як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

У листі-відповіді від 19.05.2020 № 21741/ФОП/26-15-33-09-10 на заяву позивача щодо звірення сум нарахування та сплати єдиного внеску, відповідач помилково посилався та вказував на норми законодавства щодо зняття з обліку в контролюючих органах фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність, зокрема, на положення абз. 2 ст. 11.18 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

Як зазначено відповідачем в листі від 06.07.2020 № 30315/ФОП/26-15-33-09-19, інформація щодо нарахування позивачу єдиного внеску наведена з інтегрованої картки платника. Відповідач самостійно провів облікові операції щодо нарахування позивачу єдиного внеску за період з січня 2017 року по вересень 2018 року, що призвели до змін в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 , як самозайнятої особи по рахунку зі сплати єдиного внеску, в результаті чого їй було неправомірно нараховано єдиний внесок у сумі 15 819,54 грн.

Відповідачем при здійсненні відповідних нарахувань/коригувань не було враховано, що відповідно до облікових карток Пенсійного фонду України роботодавцем, тобто страхувальником - Департаментом патрульної поліції, з позивача (на її користь як застрахованої особи) щомісяця сплачувався єдиний внесок, що підтверджується витягом з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема Реєстру застрахованих осіб, а саме, за період з червня 2016 року по липень 2019 року, сплачений роботодавцем за позивача (на її користь як застрахованої особи) з її заробітної плати єдиний внесок склав 447 156,39 грн.

Таким чином, облікові операції щодо обліку та нарахування позивачу в ІКП єдиного внеску проведенні безпідставно та неправомірно, а облікові показними в ІКП не відповідають дійсності, оскільки не базуються на первинних документах, не відповідають даним Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що в розумінні Закону України «Про збір та облік ЄСВ», позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за спірний період коригування даних в ІКПП за нього регулярно нараховував та сплачував роботодавець, що, в свою чергу, виключає обов`язок позивача щодо сплати ним єдиного внеску у період, коли вона була найманим працівником.

Тож, на переконання суду, у даному випадку, позивач не є страхувальником у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску, а отже, відповідні проведені коригування в ІКПП зі сплати єдиного внеску, не відповідають вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шляхом визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню єдиного внеску ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для ФОП, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (22%) та зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві провести коригування облікових показників в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 , вилучивши дані щодо нарахування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як самозайнятій особі єдиного внеску у сумі 15 819,42 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи слідує, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дій відповідача по нарахуванню єдиного внеску ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для ФОП, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (22%).

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві провести коригування облікових показників в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 , вилучивши дані щодо нарахування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як самозайнятій особі єдиного внеску у сумі 15 819,42 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась