Справа № 520/9671/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 р. Справа № 520/9671/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 р. (ухвалене суддею Рубан В.В.) по справі № 520/9671/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в подальшому ГУПФУ в Харківській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення № 9 від 24.02.2021 р. відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Харківській області про відмову позивачу призначити пенсію, згідно із Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 р. № 345-VІ; зобов`язати ГУПФУ в Харківській області призначити позивачу, пенсію, згідно із Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 р. № 345-VІ, зарахувавши до підземного стажу, що дає право на призначення пенсії згідно із Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 р. № 345-VІ періоди його роботи з 26.10.1992 р. по 04.12.1992 р., з 05.12.1992 р. по 15.02.1993 р., з 16.02.1993 р. по 17.02.2008 р., з 18.02.2008 р. по 22.05.2008 р., з 23.05.2008 р. по 07.07.2008 р., з 08.07.2008 р. по 05.11.2008 р. та з 06.11.2008 р. по 22.04.2016 р., з застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення, тобто 9118,81 грн. (2018-2020 р.р.), починаючи з 21.02.2021 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення № 9 від 24.02.2021 р. відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Харківській області; зобов`язано ГУПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 21.02.2021 р. про перерахунок пенсії згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та при вирішенні питання зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 26.10.1992 р. по 04.12.1992 р., з 05.12.1992 р. по 15.02.1993 р., з 16.02.1993 р. по 17.02.2008 р., з 18.02.2008 р. по 22.05.2008 р., з 23.05.2008 р. по 07.07.2008 р., з 08.07.2008 р. по 05.11.2008 р. та з 06.11.2008 р. по 22.04.2016 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 4898 від 09.11.2016 р. та з 17.09.2019 р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.02.2021 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про обчислення йому пенсії згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та надав наступні документи: трудову книжку серії НОМЕР_1 ; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для визначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 105 від 02.02.2021 р. (в кількості 3 шт.); дві довідки від 02.02.2021 р. про перейменування шахти припинення роботи шахти, № 109 від 02.02.2021 р.; довідку про заробітну плату за період 01.01.1994 р. по 31.12.1998 р., № 108 від 02.02.2021 р.; накази про проведення атестації, видані організаціями Луганської народної республіки.

Рішенням відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Харківській області № 9 від 24.02.2021 р відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, оскільки позивачем до заяви про порахунок пенсії надані довідки від 02.02.2021 р. про перейменування шахти припинення роботи шахти, № 109 від 02.02.2021 р., про заробітну плату за період 01.01.1994 р. по 31.12.1998 р. № 108 від 02.02.2021 р., накази про проведення атестації, на яких присутні печатки та штампи організації Луганської народної республіки, які, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не підлягають реєстрації та виконанню.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в даному випадку стаж позивача, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" не обраховувався, а суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, у зв`язку з чим для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про обчислення пенсії, та при вирішенні питання зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 26.10.1992 р. по 04.12.1992 р., з 05.12.1992 р. по 15.02.1993 р., з 16.02.1993 р. по 17.02.2008 р., з 18.02.2008 р. по 22.05.2008 р., з 23.05.2008 р. по 07.07.2008 р., з 08.07.2008 р. по 05.11.2008 р. та з 06.11.2008 р. по 22.04.2016 р.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до слані 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне сі рахування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - па підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.п. 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Судовим розглядом встановлено, що згідно із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , позивач з 26.10.1992 р. по 04.12.1992 р. прийнятий підземним учнем гірника, з 05.12.1992 р. по 15.02.1993 р. проходив виробничу практику учня підземного гірника, з 16.02.1993 р. по 17.02.2008 р. переведен на посаду підземного гірника, з 18.02.2008 р. по 22.05.2008 р. проходив навчання на курсах майстрів підривників, з 23.05.2008 р. по 07.07.2008 р. проходив виробничу практику учня майстра підривника, з 08.07.2008 р. по 05.11.2008 р. працював майстром підривником, з 06.11.2008 р. по 22.04.2016 р. працював підземним гірником.

Проте, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не враховані вищевказані записи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період її роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем стаж позивача, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" не обраховувався, а суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обчислення пенсії, згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та при вирішенні питання зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 26.10.1992 р. по 04.12.1992 р., з 05.12.1992 р. по 15.02.1993 р., з 16.02.1993 р. по 17.02.2008 р., з 18.02.2008 р. по 22.05.2008 р., з 23.05.2008 р. по 07.07.2008 р., з 08.07.2008 р. по 05.11.2008 р., з 06.11.2008 р. по 22.04.2016 р.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав відповідача включити спірний період праці позивача до страхового стажу, а не до підземного стажу, що дає право на призначення пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки в спірних правовідносинах відповідачем ці періоди праці позивача взагалі не зараховані до його страхового стажу, у зв`язку з чим відсутній спір щодо порядку зарахування стажу роботи позивача на підземних роботах до його загального страхового стажу.

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи позивача, що в рішенні суду першої інстанції відсутня правова позиція щодо врахування наданих позивачем довідок, які видані на непідконтрольній українській владі території, оскільки стаж позивача підтверджено його трудовою книжкою, що судом першої інстанції визнано належним доказом, який підтверджує вимоги позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для надання оцінки іншим доказам позивача.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 р. по справі № 520/9671/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич