Справа № 500/2185/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2185/22 пров. № А/857/10887/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, ухвалене суддею Мартиць О.І. у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного повадження у справі №500/2185/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просила:

-визнати протиправною та скасувати оформлену листом №1900-0207-8/9144 від 06.04.2022 відмову у призначенні пенсії за віком та зарахування до її страхового стажу період роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985, а саме з 1992 року по 2016 роки, періоди роботи згідно архівних довідок №828 від 02.12.2021, №829 від 02.12.2021, а саме з березня 1984 року по березень 2000 року, періоди догляду за дітьми до трьох років, а саме дочкою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , періоди роботи згідно індивідуальних відомостей ОК-5 з січня 1999 по листопад 2014 роки,

- зобов`язати зарахувати позивачу до її страхового стажу період роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985, а саме з 1992 року по 2016 роки, періоди роботи згідно архівних довідок №828 від 02.12.2021, №829 від 02.12.2021, а саме з березня 1984 року по березень 2000 року, періоди догляду за дітьми до трьох років, а саме дочкою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , періоди роботи згідно індивідуальних відомостей ОК-5 з січня 1999 по листопад 2014 роки, та призначити пенсію за віком і провести перерахунок пенсії з моменту її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 21 березня 2022 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №1900-0207-8/9144 від 06.04.2022, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зарахування до її страхового стажу період роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985, періоди роботи згідно архівних довідок №828 від 02.12.2021, №829 від 02.12.2021, періоди догляду за дітьми до трьох років, дочкою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , періоди роботи згідно індивідуальних відомостей ОК-5 з січня 1999 по листопад 2014 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до її страхового стажу період роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985, періоди роботи згідно архівних довідок №828 від 02.12.2021, №829 від 02.12.2021, періоди догляду за дітьми до трьох років - дочкою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , періоди роботи згідно індивідуальних відомостей ОК-5 з січня 1999 по листопад 2014 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що з наданих пенсійному органу документів страховий стаж позивача обрахований 07 років 11 місяців 21 днів.

За результатами розгляду документів до стажу не зараховано:

1) періоди роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме неправильно проведено запис про зміну імені на титульному аркуші.

2) періоди роботи, зазначені у довідках №828 та №829 від 02.12.2021, оскільки ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним (в довідках вказано " ОСОБА_4 ", а в паспорті "Леся"),

3) період догляду за дитиною до 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним (в свідоцтві " ОСОБА_4 ", а в паспорті " Леся "),

- періоди роботи згідно індивідуальних відомостей (ОК-5), в яких зазначено старий ідентифікаційний код ( НОМЕР_1 ) за період з січня 1999 по листопад 2014 роки.

Пенсійний орган вказує на те, що для зарахування до страхового стажу періодів згідно трудової книжки, свідоцтва та вищевказаних довідок необхідно надати уточнюючі довідки, видані за місцем роботи на підставі первинних документів, та довідки про перейменування, в разі необхідності.

З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення права позивача на соціальне забезпечення при відмові у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №1900-0207-8/9144 від 06.04.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача про відмову в призначені пенсії, вказуючи на недостатність необхідного страхового стажу для призначення пенсії на заявлених умовах.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначеніЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Зі змісту листа пенсійного органу на звернення позивача за призначенням пенсії слідує, що правомірність дій щодо відмови позивачу у призначені пенсії пенсійний орган обгрунтовує недостатністю страхового стажу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Колегією суддів встановлено та не заперечується сторонами, що на час звернення до відповідача із заявою від 21.03.2022 позивач досягнула віку, який за умови наявності страхового стажу 29 років дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону 1058-IV.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/9144 від 06.04.2022 слідує, що пенсійним органом згідно поданих ОСОБА_1 документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, обрахований страховий стаж для визначення права на пенсію становить 07 років 11 місяців 21 день.

Так, пенсійним органом не враховано:

1) періоди роботи згідно трудової книжки (б/н) від 26.08.1985 з покликанням на те, що трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме неправильно проведено запис про зміну імені на титульному аркуші.

2) періоди роботи, зазначені у довідках №828 та №829 від 02.12.2021, вказуючи, що ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним (в довідках вказано " ОСОБА_4 ", а в паспорті "Леся"),

3) період догляду за дитиною до 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним (в свідоцтві " ОСОБА_4 ", а в паспорті "Леся"),

- періоди роботи згідно індивідуальних відомостей (ОК-5), в яких зазначено старий ідентифікаційний код « НОМЕР_1 » за період з січня 1999 по листопад 2014 роки.

Одночасно повідомлено про необхідність підтвердження періодів згідно трудової книжки, свідоцтва та вищевказаних довідок наданням уточнюючих довідок, виданих за місцем роботи на підставі первинних документів, та довідки про перейменування, в разі необхідності; для зарахування періодів згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) за період з січня 1999 по листопад 2014 роки - необхідно подати заяву та провести об`єднання двох карток під одним кодом ).

В розумінні ст.1 Закону №1058-IV під поняттям пенсія розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цимЗакономі за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встанолюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником абоуповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Щодо занесення відомостей про працівника, то пунктами 2.11.-2.13. Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Заперечуючи проти позовних вимог, пенсійний орган посилається на те, що ним обґрунтовано не прийнято до уваги спірні періоди, що засвідчуються записами у трудовій книжці, оскільки на титульній сторінці трудової книжки неправильно проведено запис про зміну імені в порушення вимог Інструкції про порядок ведення книжок.

Аналогічно не взято до уваги подані позивачем довідки про роботу №828, №829 від 02.12.2021 та свідоцтво про народження дитини, в яких ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним - вказано " ОСОБА_4 " а в паспорті " ОСОБА_5 ".

Суд наголошує, що записи трудової книжки, наданої на розгляд пенсійного органу виконано у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписами та печаткою роботодавця.

Колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 (справа №677/277/17).

Також Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року (справа №490/12392/16-а) та від 04 вересня 2018 року (справа № 423/1881/17) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору колегія суддів враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2019 року (справа № 593/1452/16-а), від 21 лютого 2018 року (справа № 687/975/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача, зазначених у довідках №828 і №829 від 02.12.2021, де зазначено ім`я " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_5 " як в паспорті, однак підтверджують факт роботи позивача за вказаною трудовою книжкою.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 є матір`ю дітей: дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періоди догляду за якими протиправно пенсійним органом не зарахованого до страхового стажу, оскільки в свідоцтві про народження записано ім`я позивача " ОСОБА_4 ", а в паспорті " ОСОБА_5 ".

Також пенсійним органом неправомірно не зараховано період з січня 1999 по листопад 2014 роки згідно індивідуальних відомостей ОК-5, в яких зазначено старий ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Так, згідно довідки про зміну реєстраційного номера облікової картки платника податків виданої 06.12.2021 №5 Гусятинською ДПІ ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків " НОМЕР_1 " змінила на реєстраційний номер облікової картки платника податків " НОМЕР_2 " (лист ГУ ДПС у Тернопільській області №2418/АП/19-00-04 від 06.12.2021).

Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії та не доведено неможливості врахування до страхового стажу спірних періодів, з урахуванням яких страховий стаж позивача становить понад визначений законом стаж 29 років.

За правилами статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач після досягнення 60-ти річного віку звернулася до пенсійного органу із заявою при призначення пенсії.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є визнання відмови пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання відповідача зарахувати у страховий стаж спірні періоди та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.

Слід зазначити, що позивачем рішення суду в частині обрання судом способу відновлення порушеного права на призначення пенсії не оскаржено. Часткове задоволення позовних вимог не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки адміністративний суд у такий спосіб не підміняє інший орган державної влади, зокрема, шляхом обрахунку кількості років з урахуванням спірного періоду чи призначення пенсії, а вказує на визначення відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву на належне пенсійне забезпечення позивача дії.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі №500/2185/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний