Справа № 640/4320/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4320/21 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Сорочка Є.О.,

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року (справу розглянуто в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру, Міжнародний банк реконструкції та розвитку про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невжиття заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України вжити заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач своїм листом, надісланим на адресу Кабінету Міністрів України як заява, стверджує про факт наявності системних, суттєвих недоліків у діяльності керівника Держгеокадастру, який полягає у незабезпеченні протягом 2019-2021 років без поважних причин виконання Угоди №8973-UA, в частині незабезпечення формування ортофотографій і топографічних карт в масштабі 1:10000 для 21 області України.

По-друге, позивач вказує, що своїм листом, надісланим на адресу Кабінету Міністрів України як заява, стверджує про факт наявності системних, суттєвих недоліків у діяльності керівника Мінрегіону, який полягає у незабезпеченні протягом 2019-2021 років без поважних причин виконання Угоди №8973-UA, в частині незабезпечення розроблення КППРТТГ для 250 об`єднаних територіальних громад.

По-третє, позивач вказує, що своїм листом, надісланим на адресу Кабінету Міністрів України як заява, стверджує про факт наявності системних, суттєвих недоліків у діяльності керівника Мінфіну, який полягає у невжитті протягом 2019-2021 років заходів, спрямованих на забезпечення виконання Держгеокадастром та Мінрегіоном Угоди №8973-UA.

По-четверте, Кабінет Міністрів України, за результатами розгляду листа позивача, допустив протиправну бездіяльність, в частині ухилення від контролю за діяльністю міністерств, інших органів виконавчої влади та невжиття заходів щодо усунення недоліків у роботі органів виконавчої влади.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру, Міжнародний банк реконструкції та розвитку про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 жовтня 2022 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року залучено до участі у справі Міжнародний банк реконструкції та розвитку (будинок 1818, вулиця H, Вашингтон, округ Колумбія, 20433; Дніпровський узвіз, 1, 2 поверх, Київ 01010 Україна) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

13 жовтня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства фінансів України, в якому третя особа повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та просить залишити оскаржуване рішення суду без змін.

Міністерство фінансів України у відзиві вказує, що доводи апеляції позивача зводяться до незгоди тими діями, що Кабінет Міністрів України направив його лист до розгляду Міністерству розвитку громад та територій України, Державній службі України з питань геодезії, картографії і кадастру, Міністерству фінансів України для розгляду його звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», чим не вжив заходів реагування на факт недоліків у діяльності зазначених вище органів державної влади. Так, третя особа зазначає, що в апеляційній скарзі позивач посилається, зокрема, на недоліки у діяльності керівника Міністерства фінансів, як на встановлений факт, що не відповідає дійсності, є безпідставним.

Крім іншого, Міністерство фінансів України у відзиві вказує, що позивачем не наведено доказів та фактів, що підтвердили б, що відбулось дійсне порушення його прав, свобод і законних інтересів.

Також, 14 жовтня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Кабінету Міністрів України, в якому відповідач просить залишити оскаржуване рішення суду без змін. А апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Відповідач вказує, що доводи позивача грунтуються на припущеннях та зводяться до переоцінки обставин справи, правильно встановлених судом першої інстанції, а також звертає увагу на відсутність порушеного права позивача.

24 жовтня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення позивача у справі.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Кабінету Міністрів України Лісовенко О.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на відсутності протиправної бездіяльності відповідача з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник Міністерству фінансів України Нетреба Ю.В. підтримувала рішення суду першої інстанції та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Міністерству розвитку громад та територій України Гриднєва О.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача, вказувала про відсутність правоих підстав для задоволення позову, наполягала на правомірності дій Міністерства розвитку громад та територій України.

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру Мамонов Я.О., заперечивши проти задоволення апеляційної скарги, в подальшому в ході судового засідання вказав, що не може жодним чином прокоментувати та викласти правову позицію органу, який він представляє, з огляду на неотримання останнім апеляційної скарги.

Колегією суддів було надано представнику Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру Мамонову Я.О. матеріали справи, зокрема, том 3 справи № 640/4320/21, на аркуші 33 якого наявне зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджується, що повістку-повідомлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію апеляційної скарги було отримано Державною службою України з питань геодезії, картографії і кадастру 07 жовтня 2022 року, тобто, більш як за два тижні до призначеної дати судового засідання 26 жовтня 2022 року.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що копія апеляційної скарги була доступною в Електронному суді, останню Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру отримала разом з ухвалою про відкриття провадження у справі 14 вересня 2022 року.

Незважаючи на факт підтвердження належним чином повідомлення Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру про апеляційний розгляд справи, представник Мамонов Я.О. жодних пояснень по справі не надав.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що представник Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру Мамонов Я.О. не був позбавлений можливості принаймні перед судовим засіданням, або ж в ході останнього, звернутись до суду з проханням про ознаймовлення з апеляційною скаргою, однак, останнього не зробив.

Вищевикладене свідчить про відверте ігнорування та неознайомлення з процесуальними документами, отриманими по судовій справі, що, в свою чергу, свідчить про свідоме невиконання посадових обов`язків працівниками Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, які мали відношення до супроводження даної справи у суді, зокрема, Мамоновим Я.О. , який з`явився в судове засідання апеляційного абсолютно непідготовленим та необізнаним зі справою.

Відтак, вищевикладене вказує на неналежне і абсолютно безвідповідальне виконання службовими і посадовими особами Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, які мали відношення до супроводження даної справи у суді, зокрема, Мамоновим Я.О. , своїх обов`язків, що є неприпустимим у силу покладених на такі органи завдань.

До того ж, представник Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру Мамонов Я.О. за наслідками розгляду апеляційної розгляду, після виходу суду з нарадчої кімнати, на проголошення вступної та резолютивної частини постанови не з`явився.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, додаткових пояснень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 29 січня 2021 року №29/01, у якому зазначив про можливі порушення Міністерством фінансів України, Міністерством розвитку громад та територій України, Державною службою України з питань геодезії, картографії і кадастру умов Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.

Зокрема, позивач просив забезпечити з боку відповідача відповідні заходи реагування на факт системних, суттєвих недоліків у діяльності Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, що є фактом недосягнення установами-учасниками показників, прив`язаних до освоєння коштів у 2019-2021 роках, встановлених у додатку 4 до Програми, на виконання якої спрямована Угода.

Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №41Г-000961/18-2 звернення ОСОБА_1 перенаправлено за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру.

Вважаючи бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невжиття заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що дії Кабінету Міністрів України щодо перенаправлення звернення ОСОБА_1 до третіх осіб для надання відповіді по суті були виправданими, оскільки треті особи володіють більш ґрунтовною та детальною інформацію стосовно поставленого позивачем у зверненні питання.

Одночасно суд не вбачав обставин бездіяльності з боку Кабінету Міністрів, яка полягає на думку позивача у невжитті заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, про зазначено вище за текстом рішення.

Також, суд вказав, що Угода про позику, укладена між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, не є актом індивідуальної дії, не створює конкретно для позивача, яка фізичної особи, негативних правових наслідків, в адміністративному позові не наведено конкретних фактів та не надано доказів того, що відбулося реальне, дійсне порушення прав, свобод або законних інтересів позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених цією Конституцією.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно з приписами статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України:

1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України;

1-1) забезпечує реалізацію стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору;

2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина;

3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;

4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України;

5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону;

6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання;

7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю;

8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи;

9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади;

9-1) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади;

9-2) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України;

10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до основних завдань Кабінету Міністрів України належать:

1) забезпечення державного суверенітету та економічної самостійності України, здійснення внутрішньої та зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України;

2) вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості;

3) забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;

4) розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного, науково-технічного, соціального, культурного розвитку, охорони довкілля, а також розроблення, затвердження і виконання інших державних цільових програм;

5) забезпечення розвитку і державної підтримки науково-технічного та інноваційного потенціалу держави;

6) забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; здійснення управління об`єктами державної власності відповідно до закону;

7) здійснення заходів щодо забезпечення обороноздатності та національної безпеки України, громадського порядку, боротьби із злочинністю, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

8) організація і забезпечення провадження зовнішньоекономічної діяльності, митної справи;

9) спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 29 січня 2021 року №29/01, у якому зазначив про можливі порушення Міністерством фінансів України, Міністерством розвитку громад та територій України, Державною службою України з питань геодезії, картографії і кадастру умов Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.

Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №41Г-000961/18-2 звернення ОСОБА_1 перенаправлено за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

З системного аналізу змісту позовної заяви ОСОБА_1 у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що підставою позову є саме незгода позивача з тим, що у відповідь на його лист від 29 січня 2021 року №29/01, Секретаріат Кабінету Міністрів України надіслав останній до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру для розгляду і надання йому відповіді.

У позові позивач вказав, що саме цими своїми діями Кабінет Міністрів України допустив протиправну бездіяльність, в частині, виходячи з норм законодавства, ухилення від контролю за діяльністю міністерств, інших органів виконавчої влади, та невжиття заходів щодо усунення недоліків у роботі органів виконавчої влади.

Позивач вказує, що протиправна бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо незабезпечення належного розгляду листа ОСОБА_3 від 29 січня 2021 року №29/01 та невжиття ним відповідних заходів реагування, порушила встановлене частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» право позивача на звернення до органів державної влади із заявою-повідомленням про недоліки в діяльності посадових осіб.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що змістом позовної заяви підтверджується, що фактично, позивач не погоджується із тим, яким чином відповідач відреагував на його лист.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.

Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» розгляд та надання відповідей на запити, що надходять до Кабінету Міністрів України.

Відповідно до підпункту 33 пункту 17 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою КМУ від 12.08.2009 №850 (зі змінами) структурні підрозділи Секретаріату відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції, організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих КМУ, Прем`єр-міністру України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя статті 3).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно у термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу або посадовій особі, про що повідомляється заявник.

Згідно з положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно та вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв.

Так, як вже було зазначено вище, в порядку реагування на звернення ОСОБА_1 листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №41Г-000961/18-2 повідомлено, що звернення ОСОБА_1 перенаправлено за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19

Окрім того, колегія суддів вказує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі 3813/4640/17.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку Кабінету Міністрів України, оскільки відповідачем було перенаправлено лист ОСОБА_1 від 29 січня 2021 року №29/01 за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, про що позивача також повідомила.

До того ж, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, листом Міністерства фінансів України від 05.03.2021 №19050-10-3/7343 позивачу надано відповідь щодо виконання Угоди про позику за проектом «Програма «Прискорення приватних інвестицій у сільське господарство».

Листом Міністерства розвитку громад та територій України від 04.03.2021 « 7/14.2/3308-21 позивачу надано відповідь щодо розроблення нормативно-правових актів із забезпечення реалізації положень Закону №711-ІХ.

Виходячи із змісту відповідей та отриманої інформації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії Кабінету Міністрів України щодо перенаправлення звернення ОСОБА_1 до третіх осіб для надання відповіді по суті були виправданими, оскільки треті особи володіють більш ґрунтовною та детальною інформацію стосовно поставленого позивачем у зверненні питання.

Щодо доводів апелянта про недослідження судом першої інстанції всіх фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є саме бездіяльність Кабінету Міністрів України, з підстав, викладених та проаналізованих вище, лише Кабінет Міністрів України є відповідачем у цій справі.

У межах даної справи позивачем не оскаржується безпосередньо рішення, дії чи бездіяльність Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, жодних позовних вимог до останніх не заявлено, що спростовує відповідні доводи позивача.

При цьому, колегія суддів також вважає необхідним звернути увагу, що у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував посилання ним на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» 17 червня 2020 року №711-ХІ, яким внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вказував, що на останній посилався лише відповідач.

Однак, матеріалами справи, зокрема, безпосередньо змістом звернення позивача до відповідача, підтверджується, що при зверненні до Кабінету Міністрів України з листом від 29 січня 2021 року №29/01, ОСОБА_1 посилався на приписи вищевказаного Закону №711-ХІ (т. 1 а.с. 8 абзац четвертий).

Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону №711-ІХ останній набирає чинності через один рік з дня його опублікування, крім абзаців другого-четвертого підпункту 12 пункту 8 розділу І та пункту 4 цього розділу, які набирають чинності з дня опублікування цього Закону.

Закон №711-ІХ в частині внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 24.07.2021, тобто, не був чинним та не застосовувався на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача 29.01.2021 року.

Щодо посилання апелянта у додаткових поясненнях на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 990/46/22, колегія суддів звертає увагу, що остання по-перше, пов`язана з іншими предметом та підставами позову, по-друге, містить лише висновок щодо дискреційності повноважень Президента України в спірних правовідносинах, однак, не про наявність/відсутність порушеного права. До того ж, наявність чи відсутність порушеного права особи може бути встановлена лише в кожній окремій справі за змістом аналізу позовних вимог та фактичних обставин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру, Міжнародний банк реконструкції та розвитку про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Є.О. Сорочко