Справа № 120/3237/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

02 листопада 2022 р. Справа №120/3237/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження в місті Вінниці

адміністративну справу за позовом

фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Вінницької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Вінницької митниці (далі - Вінницька митниця, відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА401020/2022/000231;

- визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості за №UA401000/2022/000011/2 від 23.02.2022;

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови у застосуванні митної вартості, яка була заявлена позивачем, за першим методом митної оцінки, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відтак, на думку останнього, картка та спірне рішення підлягають скасуванню.

11.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

У встановлені строки, представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що за ЕМД UA 401020/2022/007749 від 22.02.2022 до митного оформлення було заявлено товар: шини пневматичні гумові, що вже використовувалися для вантажних автомобілів.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 16.02.2022 за №28292, контракт від 11.05.2014 №GMBH-0102, додаткова угода №1 від 30.12.2021, довідка про транспортно - логістичні витрати від 16.02.2022 за №16, Прайс лист Б/Н від 16.02.2022, копію декларації країни відправлення від 16.02.2022 за №22DE11Е5.

За даною митною декларацією СУР сформовано форму митного контролю за кодом 105-2 «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: 1,2,3,4,5,6,7. Натомість в базі митної служби наявні рішення про визначення митної вартості за подібними товарами по даному підприємству.

Крім того, як зазначено в статті 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється зокрема із застосуванням контролю співставлення та в інші способи, передбачені Митним кодексом України. Зазначена форма контролю полягає в співставленні даних про вартість товарів, які заявляє декларант, з даними про вартість таких товарів, які містяться в інших електронних документах, наявних у митного органу на момент здійснення митного оформлення оцінюваних товарів.

Так, в п.1.1 контракту від 11.05.2014 за №GMBH-0102 вказано предмет контракту, а саме «шини до вантажних авто, що були у використанні, придатні для подальшого використання», а в п.1.2 контракту зазначено кількість шин та терміни їх поставки, але останній вказаний період поставки охоплює 2020-2021 роки. Про поставки на 2022 рік нічого не зазначено і вони не передбачені. Так само про це нічого не вказано в додатковій угоді №1 від 30.12.2021 до контракту від 11.05.2014 за №GMBH-0102.

У митній декларації країни відправлення не вказано вартість товару, що переміщується. У наданій від ФОП ОСОБА_2 довідці про транспортно-логістичні витрати від 16.02.2022 за №16 зазначено вартість доставки вантажу 33000 грн (приблизно 1000 Євро), що значно нижче доведених Держмитслужбою актуальних рівнів цін на послуг з перевезення вантажів, що надана листом державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.11.2021 за №2261, де вказано середній рівень вартості доставки вантажу з Німеччини 2500-3200 Євро або 1,50 - 1,70 Євро/км. При цьому найкоротший шлях від місця завантаження м. Spelle DE до кордону України (п/п Ягодин - Дорогуск) складає 1270 км.

Також в цій самій довідці про транспортно-логістичні витрати від 16.02.2022 за №16 зазначено, що додаткове страхування вантажу не проводилось, хоча в гр. 22 ДМВ відсутня складова митної вартості у вигляді основного (не додаткового) страхування.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: - рахунок - фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості.

Також, в ході опрацювання інформації з джерел ІНТЕРНЕТ (сайт продавця WWW.DIKABO.NET) було встановлено, що реалізація продавцем шин з різним ступенем зносу та залишком протектору 3-8 мм розміром 315/80R22.5 здійснюється за цінами від 30 до 80 Євро за одиницю, хоча в інвойсі зазначено 20 Євро (позиції 28,29,30,31,52), а розміром 295/80R22.5 - від 25 до 60 Євро за одиницю, хоча в інвойсі зазначено 20 Євро (позиції 17,18,19,58). Таким чином, подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, декларанту були направлені електронні повідомлення наступного змісту: «У ході здійснення митного контролю встановлено, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Декларант листом від 22.02.2022 повідомив про надані документи та відмовився від надання додаткових документів.

Враховуючи норми ч.2 ст.58 МКУ та той факт, що контрактом не передбачено поставку товару в 2022 році, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.

Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичний термін та умови експлуатації, ступінь зносу, стан та ін.).

Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Відповідно до п.1 ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості, враховуючи те, що поставка здійснюється з Німеччини, а обсяг партії максимально наближений до того, який поданий до митного оформлення, є МД від 29.11.2021 за №UA100100/2021/612387, за якою випущений у вільний обіг товар - «шини пневматичні гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів, в асортименті».

У результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п.3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Також роз`яснюється право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Ураховуючи вищевикладене, зазначає, що митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття правомірного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням інших визначених законодавством принципів, строків, та урахуванням прав суб`єкта ЗЕД.

Тому, Відповідач вважає, що дії митниці відповідають вимогам чинного митного законодавства, натомість вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

09.05.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній не погоджується із твердженнями відповідача зазначеними у відзиві на позовну заяву з підстав, які більшою мірою зазначені у позовній заяві

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

11.05.2014 між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та «Dikabo GMBH», (Німеччина), (Продавець) укладено зовнішньо - економічний договір за №GMBH-0102 від 11.05.2014, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Spelle ) Інкотермс 2010.

Відповідно до Інвойс за №28292 від 16.02.2022. Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 299 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Spelle ) - 5980 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару Позивачем була подана до Вінницької митниці електронна митна декларація №UА401020/2022/007749 від 22.02.2022. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів

Одночасно, з вказаною вище ЕМД декларантом було подано до митного органу перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, зокрема: 1. Пакувальний лист (Packing list) за №Б/Н 16.02.2022; 2. Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) за №28292 від 16.02.2022; 3. Автотранспортна накладна (Road consignment note) за №0146774 від 16.02.2022; 4. Декларація про походження товару (Declaration of origin) за №28292 від 16.02.2022; 5. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару за №16 від 16.02.2022; 6. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (з додатками) за №GMBH-0102 від 11.05.2014; 7. Договір про надання послуг митного брокера за №ЛТШ-4993 від 25.01.2021; 8. Договір (контракт) про перевезення за №110222 від 11.02.2022; 9. Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів за №14/14-03/1567-21 від 04.06.2021; 10. Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держав за №8247547 від 19.02.2022; 11. Інші некласифіковані документи: перепустка за №2727 від 22.02.2022; 12. Інші некласифіковані документи Прайс лист за №Б/Н від 16.02.202213; Копія митної декларації країни відправлення за №22DE11Е5 від 16.02.2022.

У МД за №UА401020/2022/007749 від 22.02.2022 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 22,76 до 24 євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,39 євро/ кг. нетто).

22.02.2022 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: 1. Лист пояснення за №б/н від 22.02.2022; 2. Довідка про транспортні витрати за №16 від 16.02.2022; 3. Договір транспортного експедирування за №110222 від 11.02.2022; 4. Договір надання транспортно - експедиційних послуг за 720 від 08.11.2021.

Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації за №UА401020/2022/000231 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів за №UА401000/2022/000011/2 від 23.02.2022, яким митну вартість товару визначено за резервним 6 методом на рівні від 52,58 до 76,31 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,10 Євро/ кг. нетто).

Не погоджуючись з рішенням митного органу, Позивач подав до Митниці нову МД №UА401020/2022/008089 від 24.02.2022 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом оскарження рішення.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1,2,4, п.1 ч.6 ст.321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 МК України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно зі ст.ст.246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 ст.58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 Митного кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч.1, 2 ст.53 МК України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до положень ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Указана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із процитованих норм видно, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність в поданих декларантом документах розбіжностей, наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів, передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, посилання на наведені вище обставини, на думку суду, можуть мати місце лише у випадку, якщо митний орган ставить під сумнів реальність операцій щодо його придбання, однак, дане питання не входить до предмету дослідження в межах цієї справи.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При цьому, як встановлено судом, 11.05.2014 між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та «Dikabo GMBH », (Німеччина), (Продавець) укладено зовнішньо - економічний договір за №GMBH-0102 від 11.05.2014, відповідно до умов якого, Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Spelle ) Інкотермс 2010.

Відповідно до Інвойс за №28292 від 16.02.2022. Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 299 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Spelle ) - 5980 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару Позивачем була подана до Вінницької митниці електронна митна декларація №UА401020/2022/007749 від 22.02.2022. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів.

У той же час, у оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості Відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, що і стали підставою для корегування митної вартості зокрема: в п.1.1 контракту від 11.05.2014 за №СМВН-0102 вказано предмет контракту, а саме «шини до вантажних авто, що були у використанні, придатні для подальшого використання», а в п.1.2 контракту зазначено кількість шин та терміни їх поставки, але останній вказаний період поставки охоплює 2020-2021 роки. Про поставки на 2022 рік нічого не зазначено і вони не передбачені. Так само про це нічого не вказано в додатковій угоді за №1 від 30.12.2021 до контракту від 11.05.2014 №СМВН-0102.

Суд не погоджується із таким твердженнями відповідача, оскільки, позивачем до митного оформлення була надана угода від 21.05.2021 до контракту СМВН-0102 від 11.05.2014, якою внесені зміні до п.1.2. контракту на передбачена поставка Товару у 2022- 2023 року в обсязі 10000 шт.

Окрім цього, у рішенні про корегування митної вартості зазначено, що в митній декларації країни відправлення не вказано вартість товару, що переміщується.

Судом встановлено, що до митного оформлення була подана копія експортної МД країни Німеччина №22DЕ11Е5 від 16.02.2022, яка на переконання суду є митним документом, що складений, в даному випадку, постачальником товару і підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни - експортера.

В експортній вантажній митній декларації зазначено: найменування товару - вантажні шини, що були у вжитку; кількість товару 299 штук; вага товару17800кг.; дані про постачальника («Dikabo GMBH»); данні про покупця (ФОП Німець), що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації за №UA401020/2022/007749 від 22.02.2022 та поданих позивачем до митного оформлення документах.

Таким чином, у Відповідача була можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією товару , що оцінюється.

Експортна декларація містить посилання на інвойс, за яким позивачу поставлений товар (графа « 44» містить дані « 380 /28292» де « 380» - код документа (інвойсу), а « 28292» номер інвойсу).

З урахуванням викладеного, можна зробити висновок, що твердження відповідача, про відсутність в копії експортної митної декларації даних про числові значення рівня митної вартості - є безпідставними, не об`єктивними, не обґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

Крім того в розумінні частини 2 статті 53 МК України експортна декларація не є основним документом, що підтверджує митну вартість.

До того ж Експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Німеччина), а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації. (Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14.01.2020, справа №813/1350/14).

Також, у рішенні про корегування митної вартості зазначено, що в наданій від ФОП ОСОБА_2 довідці про транспортно-логістичні витрати від 16.02.2022 №16 зазначено вартість доставки вантажу 33000 грн (приблизно 1000 Євро), що значно нижче доведених Держмитслужбою актуальних рівнів цін на послуг з перевезення вантажів, що надана листом державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.11.2021 за №2261, де вказано середній рівень вартості доставки вантажу з Німеччини 2500-3200Євро або 1,50- 1,70Євро/км. При цьому найкоротший шлях від місця завантаження м. Spelle DE до кордону України (п/п Ягодин - Дорогуск) складає 1270 км.

Суд зазначає, що до митного оформлення була надана Довідка про транспортні виграти №16 від 16.02.2022, яка містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону (Spelle (Німеччина)-п/п Дорогуск Ягодин (Кордон України), та номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), номер Інвойс 28292 від 16.02.2022; номер автотранспортної накладної (CMR) №0146774 від 16.02.2022, що повністю співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже вартість перевезення є підтвердженою.

Додатково витрати на транспортування підтверджують, зокрема: договір транспортного експедирування №110222 від 11.02.2022; Договір надання транспортно- експедиційних послуг №720 від 08.11.2021; Рахунок на оплату перевезення №82 від 16.03.2022; Акт №82 від 16.03.2022; Платіжне доручення про оплату перевезення №9354 від 18.03.2022.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

У відповідності зі ст.ст.179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Таким чином сторонами було узгоджено ціну перевезення з пункту відправлення до кордону (Spelle (Німеччина ) - п.п. Дорогуск - Ягодин (Кордон України) яка становить 33000 гривень, що підтверджується наданими документами.

Щодо посилання Відповідача в оскаржуваному рішенні на лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.11.2021 №2261, зазначений Лист носить суто інформаційний характер і не містить жодного правового обов`язку ані для громадян України, ані для суб`єктів господарювання.

З огляду на те, що лист «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.11.2021 №2261. не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 КАС України.

Також, у рішенні про корегування митної вартості зазначено, що в довідці про транспортно-логістичні витрати від 16.02.2022 №16 наявна інформація, що додаткове страхування вантажу не проводилось, хоча в гр.22 ДМВ відсутня складова митної вартості у вигляді основного (не додаткового) страхування.

Суд, зазначає, що у пункті БЗ Обов`язки Покупця розділу FCA («FREE CARRIER»/«ФРАНКО - ПЕРЕВІЗНИК») правил INCOTERRMS, 2010 зазначено, що укладення договору страхування не є обов`язком Покупця.

У пункті АЗ Обов`язки Продавця розділу FCA («FREE CARRIER»/ФРАНКО- ПЕРЕВІЗНИК») правил INCOTERRMS, 2010 зазначено, що укладення договору страхування не є обов`язком Продавця.

А оскільки відповідно до умов поставки FCA страхування Товару не є обов`язковим, страхування товару не було здійснено Продавцем, та не здійснювалось Покупцем.

Згідно з п.8 ч.2 ст.53 МК України, вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Таким чином, якщо, за умовами поставки, товар декларантом не страхувався, вимога митниці про надання такої інформації є безпідставною. Аналогічного висновку дійшов Верховний СУД У постанові від 27.03.2018 справа №814/1213/16, від 22.12.2020 справа №420/2850/19

Листом - поясненням № б/н від 22.02.2022 позивач повідомив відповідачу про те , що страхування товару не здійснювалось .

Отже, якщо, за твердженням декларанта, додаткових витрат пов`язаних зі страхуванням, навантаженням, обробкою, не було, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного СУДУ від 06 вересня 2019 року справа № 815/2501/18. Така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012), постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.

Таким чином твердження Митного органу, щодо неможливості перевірки числового значення заявленої митної вартості за відсутності відомостей щодо страхування є безпідставними.

Окрім цього, у відзиві та рішенні про корегування митної вартості зазначено, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно - експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості.

Суд вказує, що згідно вимог розділу III «Правил...», затверджених Наказом МФУ від 24.05.2012 №599 до документів, що місять відомості про вартість перевезення можуть належати зазначені в наказі документи. Таким чином в нормативному акті наведені приклади документів, які можуть надаватися для підтвердження вартості перевезення, проте цей перелік не е вичерпним, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати».

Відповідно до пп.6 п2. Ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

До митного оформлення була надана Довідка про транспортні витрати №16 від 16.02.2022, яка містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону (Spelle (Німеччина) - п/п Дорогуск-Ягодин (кордон України), та містить номер автотранспортного засобу, яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), номер Інвойс 28292 від 16.02.2022; номер автотранспортної накладної (CMR) №0146774 від 16.02.2022, що повністю співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже вартість перевезення є підтвердженою.

Додатково витрати на транспортування підтверджують, зокрема: договір транспортного експедирування №110222 від 11.02.2022; Договір надання транспортно-експедиційних послуг №720 від 08.11.2021; Рахунок на оплату перевезення №82 від 16.03.2022; Акт №82 від 16.03.2022; Платіжне доручення про оплату перевезення №9354 від 18.03.2022.

Договір транспортного експедирування №110222 від 11.02.20221 та Договір надання транспортно-експедиційних послуг №720 від 08.11.2021 надані Відповідачу разом з листом поясненням № б/н від 22.02.2022 та були в наявності у Відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 31.05.2019 справа №804/16553/14; від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та від 31.012018 у справі №810/2839/17, така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 13.10.2017.

Інших витрат пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою Позивач не ніс .

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У митному законодавстві відсутні загальні правила стосовно розподілу обов`язків щодо доказування між сторонами митних правовідносин, тому наведене положення може бути застосоване за аналогією до правовідносин митного контролю.

Отже, якщо, за твердженням декларанта, додаткових витрат пов`язаних з транспортуванням (окрім наведених в довідці про транспортні витрати №16 від 16.02.2022), навантаженням, обробкою, не було, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 06 вересня 2019 року справа № 815/2501/18. Така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012), постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 13.10.2017.

Також, у відзиві та рішенні про корегування митної вартості зазначено, в ході опрацювання інформації з джерел ІНТЕРНЕТ (сайт продавця WWW.DlKABO.NET) було встановлено, що реалізація продавцем шин з різним ступенем зносу та залишком протектору 3 - 8 мм розміром 315/80R22.5 здійснюється за цінами від 30 до 80 Євро за одиницю, хоча в інвойсі зазначено 20 Євро (позиції 28,29,30,31,52), а розміром 295/80R22.5 - від 25 до 60 Євро за одиницю, хоча в інвойсі зазначено 20 Євро (позиції 17,18,19,58).

Суд зазначає, що Сторони контракту №GMBH-0102 від 11.05.2014 ФОП ОСОБА_1 та «Dikabo GMBH», мають тривалі комерційні взаємовідносини з 2014 року. А торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Відповідно до принципу свободи підприємницької діяльності учасники таких відносин вільні у виборі способів ініціювання та досягнення домовленостей про поставку товарів і послуг, у тому числі шляхом визначення ціна товару .

Інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформацією, а носить лише рекомендаційний характер, та не може бути тим беззаперечним доказом щодо неправильного визначення декларантом митної вартості товару.

Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інформаційних ресурсів (Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а).

Щодо посилання Митного органу в відзиві на позовну заяву на неподання Позивачем додаткових документів до митного оформлення, суд зазначає.

Згідно п.З. ст.53 Митного кодексу України митний орган має право у виняткових випадках на витребування додаткових документів.

У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17.07.2019 у справі №809/872/17:

Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15.

Не заслуговує на увагу суду твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребувані відповідачем додаткових документів, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці у силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Листом - пояснення б/н від 22.02.2022 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього витребуваних документів.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Щодо обраного Відповідачем методу визначення митної вартості.

При корегуванні митної вартості Відповідачем обрано, резервний (6) метод.

Суд звертає увагу, що до відзиву Відповідачем надана копія митної декларації, яка була використана Відповідачем в якості джерела інформації про митну вартість, а саме: митна декларація № UА100100/2021/612387 від 29.11.2021.

У зазначеній декларації митна вартість визначена за резервним (6 методом), про що зазначено в гр. 43 (Код MBB).

Проте Відповідачем не надано суду доказів того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідними вантажними митними деклараціями не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Як видно з МД №UA401020/2022/007749 від 22.02.2022 та інших документів поданих ФОП ОСОБА_1 , до митного оформлення, поставка Товару відбувалась на умовах РСА, а у використаних митним органом МДUА100100/2021/612387 від 29.11.2021, що була надана Відповідачем до відзиву поставка Товару відбувалась на умовах ЕХW.

Між тим, як встановлено з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та не зазначено корегування на умови поставки, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду 02.07.2020 справа №804/2061/17.

Рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №520/7041/19.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не місить зазначеної інформації що не дає підстав вважати його обґрунтованим на мотивованим.

Положення статей 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2020 у справі №813/1229/16 та від 28.02.2020 у справі №804/3463/15.

Безпідставними також є посилання митного органу на Методологічні рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, з огляду на те, що вони не є нормативно - правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 за №822/1878/18.

При цьому, суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не наведені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки на час прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були відсутні підстави, передбачені ч.6 статті 54 МК України, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами вимог п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд робить висновок, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 382 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА401020/2022/000231, що прийнято Вінницькою митницею;

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про корегування митної вартості за №UA401000/2022/000011/2 від 23.02.2022;

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 4962 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

Відповідач - Вінницька митниця (21034, м. Вінниця, вул. Лебединського, 17, (0432)275731, код за ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: