Справа № 640/965/22
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 жовтня 2022 року м. Київ№ 640/965/22
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зволікання у виплаті ОСОБА_1 нараховану суму пенсії за період з 02.01.2020 по 31.08.2021 в розмірі 168 844,41 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити протягом місяця ОСОБА_1 нараховану суму пенсії за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 в розмірі 168 844,41 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 640/27388/20 відповідач здійснив перерахунок її пенсії за період з 02.01.2020 та нарахував доплату в розмірі 168 844,41 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду відповідач суду заборгованості пенсії у розмірі 168 844,41 грн на користь позивача не сплатив. З огляду на викладене, позивач вважає, що її право на пенсійне забезпечення підлягає захисту, в зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружний адміністративний суд міста Києва від 18.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що виплата позивачу нарахованої заборгованості в сумі1 68 844,41 грн буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20, яке набрало законної сили 12.08.2021 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020 року, без врахування документів, що є в пенсійній справі померлого годувальника; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020 року, за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника.

У серпні 2021 року на виконання вказаного рішення суду відповідачем з 02.01.2020 переведено ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії з 02.01.2020 склав 9106,51 грн., з 10.05.2020 - 10 108,24 грн., з 01.03.2021 - 11 220,17 грн. Сума доплати до пенсії за період з 02.01.2020 по 31.08.2021 становить 168 844,41 грн.

15.09.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про виплату заборгованості, яка виникла внаслідок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №64027388/20.

Листом від 21.10.2021 №27889-28156/В-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, кошти по перерахунку згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №64027388/20 нараховані та будуть виплачені у відповідності з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, за якими взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126, передбачає 360 млн. грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Зазначені кошти входять до складу запланованих асигнувань з державного бюджету по бюджетній програмі за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та дефіциту коштів Пенсійного фонду.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постанові від 29 липня 2021 року у справі № 460/350/19 Верховний Суд підкреслив, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, не можливо зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Як було встановлено судом вище, за своєю суттю цей спір виник у зв`язку з протиправним невиконанням відповідачем, на думку позивача, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20, що виявилося у не виплаті позивачеві заборгованості у розмірі 168 844,41 грн. за період з 02.01.2020 по 31.08.2021 у зв`язку зі здійсненням перерахунку пенсії.

Отже, той факт, що позивач вважає протиправними дії відповідача щодо виплати перерахованої пенсії, не свідчить про те, що між цими сторонами виник новий спір.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд позбавлений можливості зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17, а також постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 460/350/19, від 11 лютого 2021 року у справі № 420/5234/19, від 26 травня 2022 року у справі №520/11343/18.

Як вже було зазначено вище, із змісту предмету спору у даній справі вбачається, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020, без врахування документів, що є в пенсійній справі померлого годувальника та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020, за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника.

Отже, хоча ОСОБА_1 у цій справі обрала спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій щодо виплати нарахованої пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що в силу вже згаданих приписів ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Таким чином, на переконання суду, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у межах цієї справи позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зволікання у виплаті позивачу нарахованої суми пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20 за період з 02.01.2020 по 31.08.2021 в розмірі 168 844,41 грн. та зобов`язання відповідача виплатити протягом місяця нараховану суму пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/27388/20 за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 в розмірі 168 844,41 грн. не можуть бути предметом розгляду, оскільки вони є похідними від основної вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020, без врахування документів, що є в пенсійній справі померлого годувальника та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% пенсії померлого годувальника з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, з 02.01.2020, за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, яка була вирішена судом у справі №640/27388/20 та перейшла до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого спору і між тими самим сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 .

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у адміністративній справі № 640/965/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Т.П. Балась