Справа № 420/10247/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65074) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі УСЗН в Київському районі), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.05.2022 року №13.10/2-1134 щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332, за його заявою від 29.04.2022 року;

зобов`язати Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання позивачу ОСОБА_1 відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332, на підставі його заяви від 29.04.2022 року.

Ухвалою суду від 01.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі у якості третьої особи Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 29.08.2022 року здійснено заміну у справі №420/10247/22 відповідача Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради. Розпочатий розгляд адміністративної справи №420/10247/21 спочатку.

Позивач у позові зазначив, що влітку 2017 року з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території окремих районів Луганської та Донецької областей, повсюдних проявів насильства, був вимушений залишити своє місце проживання у м. Макіївка Донецької області та переміститися та підконтрольну Уряду України територію. Починаючи з 08.08.2017 року він проживає у м. Одесі та обліковуються як внутрішньо переміщена особа (далі ВПО) в УСЗН в Київському районі.

Від часу реєстрації як ВПО у вказаному УСЗН він відповідну адресну допомогу ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі постанова КМУ №505) з моменту своєї реєстрації як ВПО не отримував, оскільки за її призначенням у свій час не звертався.

29.04.2022 року він подав заяву про надання допомоги відповідно до положень постанови КМУ №332 від 20.03.2022 року «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», проте рішенням УСЗН в Київському районі від 30.05.2022 року №13-10/2-1134 йому відмовлено в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з посиланням на абз.7 п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 року №332 (далі Порядок №322).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, які порушують його права, протирічать ст.ст.24,46 Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Крім того, на думку позивача, відповідач не вірно застосовує абз.7 п.3 Порядку №322 та трактує його на свій розсуд.

Згідно з Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як- внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з абз.1 п.2 Порядку допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204

Позивач вказує, що Донецька область та м. Макіївка, зокрема, входять до вказаного Переліку.

При цьому для застосування вказаного пункту немає жодних обмежень щодо дати переміщення ВПО, отримання щомісячної адресної допомоги ВПО тощо.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач не заречував, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН в Київському районі як ВПО з 08.08.2017 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач не звертався за допомогою відповідно до постанови КМУ №505. Вперше із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 звернувся до управління 29.04.2022 року, тому при вирішенні питтання щодо надання допомоги правомірно застосований абз.7 п.3 Порядку №322, оскільки ОСОБА_1 був облікований як внутрішньо переміщена особа та проживав за вищевказаною адресою з серпня 2017 року, тобто до введення воєнного стану 24.02.2022 року, і не отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Позивач та його представник у відповіді на відзив зазначили, що відповідач просто цитує одну із норм Порядку №322 не вдаючись до комплексного аналізу відповідних нормативно-правових актів щодо соціального захисту ВПО та забезпечення їх прав та свобод. Наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у позові, та також наголосили, що відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт НОМЕР_1 ), зареєстрований за адесою АДРЕСА_1 .

У 2017 році позивач з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території окремих районів Луганської та Донецької областей, був вимушений залишити своє місце проживання у м. Макіївка Донецької області та переміститися та підконтрольну Уряду України територію.

Відповідно до довідки від 08.08.2017 року № позивач взятий на облік як ВПО за адресою проживання: АДРЕСА_3 (а.с.15).

29.04.2022 року позивач звернувся до УСЗН в Київському районі за місцем обліку як ВПО із заявою про надання допомоги на проживання ВПО (а.с.16).

Рішенням УСЗН в Київському районі позивачу відмовлено у наданні вказаної допомоги на підставі абз.7 п.3 Порядку №322 (а.с.18).

Позивач вважаючи рішення відповідача протиправними звернувся до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Спіргі правовідносини виникли між позивачем, якій є ВПО та субєктом вдадних повноважень.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Статтею 2 Закону визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою КМУ №505.

Пунктом 2 вказаного Порядку №505 було встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок № 332, відповідно до п.1 якого Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з постановою КМУ №322 втратила чинність постанова КМУ №505 та затверджений нею Порядок.

Пунктом 2 Порядку №332 встановлено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. 204.

Згідно з п.3 Порядку №322 в редакції на час виникнення спірних правовідносин допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Абзацем 7 п.3 в редакції на час виникнення спірних правовідносин було встановлено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналіз п.3 Порядку №332 в редакції на час спірних правовідносин свідчть про те, що право на допомогу на проживання ВПО маюять: - особи, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 на підставі Порядку №505 (при цьому таким особам не потрібно звертатись із заявою, їм автоматично виплачується допомога вже на підставі Порядку№322); - які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

Позивач є ВПО станом на 24.02.2022 зареєстрований та проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на території Одеської області, яка включена у перелік адміністративно-територіальних одиниць визначених розпорядженням КМУ від 06.03.2022 року №204-р.

Позивач як ВПО з 2017 року та не отримував щомісячну адресну допомогу ВПО відповідно до Порядку №505, у зв`язку з чим 29.04.2022 року звернувся до УСЗН в Київському районі для надання цієї допомоги.

Посилання відповідача на абз.7 п.3 в редакції на час виникнення спірних правовідносин як на підставу відмови у наданні допомоги є неспроможним, оскільки відповідач основними критеріями для відмови у наданні допомоги визначає наявність статусу ВПО до 24.02.2022 року та не отримання допомоги до 24.02.2022 року, проте зміст абз.7 п. 3 Порядку свідчить про те, що особам, які отримували допомогу до 24.02.2022 року допомога відповідно до нового Порядку №322 надається автоматично без заяви. Інші ВПО повинні звернутися за допомогою із заявою при умові, що вони обліковані як ВПО до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

Отже внутрішньо переміщені особи, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка" згідно розпорядження КМУ від 06.03.2022 року №204-р та які не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332, за умови надання відповідної заяви.

Частинами 1,2 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 58 Конституції України закріплює один принцип права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення цього принципу є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (зокрема, рішення у справах Беєлер проти Італії, заява №33202/96, Онер`їлдіз проти Туреччини , Москаль проти Польщі, заява №10373/05). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, Тошкуце та інші проти Румунії, заява №36900/03) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Згідно з ч.2 ст.2 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши заяву у межах позовних вимог, оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 992,40 грн.Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65074, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.05.2022 року №13.10/2-1134 щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 року №332, за його заявою від 29.04.2022 року;

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання позивачу ОСОБА_1 відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 року №332 на підставі його заяви від 29.04.2022 року.

Стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва