Справа № 160/7858/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року Справа № 160/7858/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
02.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000188/1 від 17.11.2021 року; визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000098/1 від 03.12.2021 року; визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000100/1 від 16.12.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до митного органу ним було надано документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням митної вартості за першим методом (за ціною договору), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту, однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом (резервним) на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування спірних рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
27.06.2022 року Дніпровською митницею надано до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ДТЗ". В обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначено, що позивач 16.11.2021, 01.09.2021, 14.12.2021 звернувся до Дніпровської митниці з метою здійснення митного оформлення товарів: Трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, марка - Kentavr, модель - 200B, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів 996 см3, потужність двигуна - 14,7кВт/20 к/с, Машини сільськогосподарські для підготовки та оброблення ґрунту (в розібраному стані), грунтофрези, застосовуються для інтенсивної обробки ґрунту, знищення бур`янів, подрібнення рослинних залишків, перемішування шарів ґрунту і вирівнювання поверхні поля: Грунтофреза 120 (Kentavr). Зазначені товари надійшли на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 20.08.2019 № KL/2, укладеного з компанією "YINAN COUNTY KAI L1LAI MACHINERY CO., LTD (Китай) та ТОВ "Промислова компанія ДТЗ" (Україна) та заявлені до митного оформлення шляхом електронного декларування. Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу УКраїни. За результатами формато - логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків згенеровано обов`язкові форми контролю - контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв; витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Підпунктом 3 пункту 1 ст. 266 Митного кодексу України декларанта зобов`язано надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Керуючись положеннями частини п`ятої ст.54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості товару. Відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до п.2 та п.10 ст.58 та у відповідності з підпунктом 2 п.2 ст.52 декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ). Враховуючи встановлені розбіжності, митним органом прийнято оскаржувані рішення, які на переконання відповідача, прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.
06.07.2022 року позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якої останній просив позов задовольнити з підстав, що викладені у позові та поданій відповіді на відзив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 160/7858/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень здійснювати за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання 19.10.2022 року представники сторін не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
ТОВ ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ДТЗ (м. Дніпро) 20.08.2019 року укладено з компанією у YINAN COUNTY KAI L1LAI MASH1NERY CO., LTD., (Китай) зовнішньоекономічний контракт № KL/2, на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Компанією YINAN COUNTY KAI LILAI MASHINERY CO., LTD., відповідно до умов даного зовнішньоекономічного контракту було здійснено поставку ТОВ ПК ДТЗ ряду товарних партій (тракторів), а саме:
2) відповідно до специфікації № 2021-6А від 13.08.2021р., яка здійснювалась окремою товарною партією, на підставі рахунку-фактури №KL2021-6А від 31.08.2021р., коносаменту № UTRUST21090256В від 21.09.2021р. та загальна фактурна вартість якої склала 144384,00 дол. США.; вартість транспортних витрат до кордону України склала 23 800, 00 дол. США.;
3) відповідно до специфікації № 2021-6В від 29.04.2021р., яка здійснювалась окремою товарною партією, на підставі рахунку-фактури №KL2021-6В від 20.09.2021р., коносаменту № UTRUST21090686В від 09.10.2021р. загальна фактурна вартість якої склала 108280,00 дол. США.; вартість транспортних витрат до кордону України склала 17 850, 00 дол. США.
Усі зазначені товарні партії поставлялись на умовах FОВ-Циндао, Китай, згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ ПК "ДТЗ", задекларовано до Дніпровської митниці партії отриманого товару за наступними електронними митними деклараціями (ЕМД).
За ЕМД № UA110150/2021/019318 від 16.11.2021р. (товарна партія за специфікацією № 2021-3C від 01.06.2021р., рахунком-фактурою № KL2021-3T від 09.08.2021р.): Трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, 40 шт, марка - KENTAVR', модель - 200B, тип двигуна -дизельний, робочий об`єм циліндрів 996 см3, потужність двигуна -14, 7 кВт/20к.с. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: YINAN COUNTY KAI L1LA1 MACHINERY CO,, LTD. (Товар №1 в гр. 31 ЕМД); машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту (в розібраному стані для зручності транспортування). Грунтофрези, застосовуються для інтенсивної обробки ґрунту, знищення бур`янів, подрібнення рослинних залишків, перемішування шарів ґрунту, закладення добрив і вирівнювання поверхні поля: Грунтофреза 120 (Kentavr 160B) 40 шт. Виробник: YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD. (Товар № 2в гр. 31 ЕМД).
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення №1 від 16.11.2021р., відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митницею були додатково витребувані від ТОВ ПК "ДТЗ", наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 6) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 7) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом № 950 від 16.11.2021р., ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: прайс-лист виробника; комерційну пропозицію виробника, а також повідомило митницю, що ним надано усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
17.11.2021року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2021/000188/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару №2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № UA 110150/2021/019382 від 17.11.2021року.
Загальна різниця митних платежів (ввізне мито та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 8670,25 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено у графах 47 Нарахування платежів, 47 "В" Подробиці розрахунків" означеної ЕМД.
За ЕМД № UA 110050/2021/008712 від 01.09.2021року (партія за специфікацією № 2021- 4 від 29.04.2021р., рахунком-фактурою: № KL2021- 4C від 01.06.2021р.): трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, 192 шт, марка - KENTAVR, модель - 160B, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 708см3, потужність двигуна - 11,7кВт/16к.с. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: YINAN COUNTYKAIL1LA1 MACHINERY CO, LTD. (Товар №1в гр. 31 ЕМД); машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту (в розібраному стані для зручності транспортування). Грунтофрези, застосовуються для інтенсивної обробки ґрунту, знищення бур`янів, подрібнення рослинних залишків, перемішування шарів грунту, закладення добрив і вирівнювання поверхні поля: Грунтофреза 120 (Kentavr 160B) - 192шт. Виробник: YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD. (Товар №2в гр. 31 ЕМД).
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, підприємству було направлено електронне повідомлення №1 від 30.11.2021р., відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які на думку митниці впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митницею були додатково витребувані від ТОВ ПК "ДТЗ", наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи,, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 6) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 7) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом № 1020 від 02.12.2021року, ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: прайс-лист виробника; комерційну пропозицію виробника; додаткову угоду №18 від 16.11.2021 р.; платіжне доручення № 800 від 23.11.2021р.; заяву на купівлю валюти №1008 від 213.11.2021р., а також повідомило митницю, що ним надано усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
03.12.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110050/2021/000098/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № UA 110050/2021/012491 від 06.12.2021 року.
За ЕМД № UA 110050/2021/012826 від 14.12.2021року (партія за специфікацією № 2021-6В від 01.09.2021р., рахунком-фактурою № KL2021-6B від 20.09.2021р.): трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, 100 шт., марка - KENTAVR, модель - 160B, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів 708 см3, потужність двигуна - 11,7кВт/16к.с. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: YINAN COUNTYKAIL1LA1 MACHINERY CO, LTD. (товар №1в гр. 31 ЕМД); трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, 40 шт., марка - KENTAVR, модель - 200B, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 996см3, потужність двигуна -14,7кВт/20к.с. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: YINAN COUNTY KAI L1LA1 MACHINERY CO., LTD. (Товар № 2в гр. 31 ЕМД). Машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту (в розібраному стані для зручності транспортування). Грунтофрези, застосовуються для інтенсивної обробки ґрунту, знищення бур`янів, подрібнення рослинних залишків, перемішування шарів грунту, закладення добрив і вирівнювання поверхні поля: Грунтофреза 120 (Kentavr 160B) - 140шт. Виробник: YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD. (Товар №3в гр. 31 ЕМД).
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, підприємству було направлено електронне повідомлення №1 від 14.12.2021р., відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які на думку митниці впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митницею були додатково витребувані від ТОВ ПК "ДТЗ", наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, щомістять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 6) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 7) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом № 1063 від 15.12.2021року, ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: прайс-лист виробника; комерційну пропозицію виробника, а також повідомило митницю, що ним надано усі наявні у підприємства документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
16.12.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000100/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару № 3 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за № UA 110050/2021/012961 від 16.12.2021 року.
Загальна різниця митних платежів (ввізне мито та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 32 012,21 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в гр. 47 Нарахування платежів, 47 "В" Подробиці розрахунків кожної з означеної ЕМД.
ТОВ "ПК "ДТЗ" вважає, що зазначені вище рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернулось до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Згідно з частиною 8 статті 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи передбачені цією частиною.
Згідно частини 3 статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним судом в усталеній правовій позиції, сформованій за наслідками касаційного розгляду цілого ряду справ та висловленій в постановах: по справі № 21-127а15 від 31.03.2015 року, по справі №815/4477/15 від 21 січня 2020 року, по справі №813/1350/14 від 14 січня 2020 року, по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, по справі №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, по справі №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року та багатьох інших справах.
В усіх трьох оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, у графі 33, митницею зазначено розбіжності, які на її думку унеможливлюють митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і які стали підставою для здійснення коригування.
Надаючи оцінку висновкам митного органу щодо наявності розбіжностей в наданих до митного оформлення документах, суд встановив та зазначає наступне.
Щодо висновку митного органу про відсутність документального підтвердження торговельної марки товару, суд враховує, що відповідно до вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, найменування торговельної марки (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) зазначається повністю без будь-яких скорочень; якщо оригінальне написання найменування торговельної марки виконується мовою, в якій використовується латинський алфавіт, то в графі таке найменування зазначається латинськими літерами.
У товаросупровідних та комерційних документах зазначена торговельна марка товару KENTAVR, яка і вказана в усіх трьох ЕМД.
Торговельна марка KENTAVR товарів з трьох спірних товарних партій також підтверджена специфікаціями, інвойсами, пакувальними листами, витягом з експлуатаційної інструкції на товар про технічні характеристики товару, прайс листом та комерційною пропозицією виробника, що надавалися митниці в процесі митного оформлення товару.
В свою чергу, митниця не зазначає яким чином повинна бути документально підтверджена торговельна марка.
При цьому, діючим митним законодавством, насамперед, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, в якості документів, які підтверджують митну вартість товарів, не передбачені документи, які підтверджують торгівельну марку товару.
Враховуючи зазначене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про відсутність документального підтвердження торговельної марки товару.
Щодо встановлених відповідачем розбіжностей в частині оплати товару, судом було встановлено, що відповідно до п.5.1 та 5.2 контракту від 20.08.2019 року № KL/2 оплата за товар здійснюється відповідно до специфікації шляхом банківського переказу по системі S.W.I.F.T. Умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних специфікаціях (додатках до контракту). За домовленістю сторін умови оплати, зазначені у специфікації, можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди.
Спірні партії товару було поставлено відповідно до пункту 2.1 контракту кількома окремими партіями за однією специфікацією.
За ЕМД від 16.11.2021 року, відповідно до специфікації №2021-3C від 01.06.2021 року на суму 174 440, 00 дол. США передбачена оплата у вигляді 100% передплати з строком поставки-вересень-жовтень2021 року.
У додатковій угоді №16 від 20.09.2021 року зазначено, що передоплата становить 146 774, 00 дол. США, а сума у розмірі 27 666,00 дол. США підлягає оплаті протягом 90 днів з моменту поставки товару.
Отже, сторони узгодили оплату вартості товару за специфікацією в цілому, а не за окремими партіями товару.
Декларантом до митного оформлення надано платіжне доручення від 24.09.2021 №712 на суму 146 774,00 дол. США, що на переконання відповідача не кореспондуються з партією товару та специфікацією від 01.06.2021 року № 2021-3C. Також відповідачем зазначено, що не надані заяви на купівлю іноземної валюти, а в платіжному дорученні №712 від 24.09.2021 року вказана сума 146 774,00 дол. США, що не кореспондується з сумою вказаною у гр.22 ЕМД від 16.11.2021 року №UA110150/2021/019318, а саме 33 080,00 дол.США та із сумою, вказаною в специфікації №2021-3С від 01.06.2021 року - 174 440,00 дол.США.
В свою чергу, судом встановлено, що партія товару за митною декларацією від 16.11.2021 року №UA110150/2021/019318 була на суму 33 080 грн., що зазначено в графі 22 наведеної митної декларації та інвойсі від 09.08.2021 року та являлась частиною товару, заявленого за специфікацією №2021-3С від 01.06.2021 року. Оплата товару здійснена відповідно до умов додаткової угоди №16 від 20.09.2021 року платіжним дорученням №712 від 24.09.2021 року на суму передплати у розмірі 146 774 дол. США, що узгоджується з усіма наданими до митного органу документами та встановленими за домовленістю сторін умовами оплати.
За ЕМД № UA 110050/2021/008712 від 01.09.2021року, відповідно до специфікації №2021-6А від 13.08.2021 року на суму 144 384,00 дол. США оплата здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки товару, строк поставки якого листопад- грудень 2021 року.
У додатковій угоді №18 від 16.11.2021 року до контракту передбачено пункт 6 умови оплати специфікації №2021-6А від 13.08.2021 року читати в наступній редакції, відповідно якої умовами оплати є передплата у розмірі 112 878 дол. США, а оплата 31 506 дол. США протягом 90 днів з моменту поставки товару.
Відповідачем зазначено, що не надані заявки на купівлю іноземної валюти, а в платіжному дорученні №800 від 23.11.2021 року вказана сума 140 544,00 дол .США, що не кореспондується з сумою вказаною у гр.22 ЕМД від 30.11.2021 А110050/2021/012306, а саме 144 384,00 дол. США та із сумою, вказаною в специфікації №2021-6А від 13.08.2021 року.
В свою чергу, судом встановлено, що позивачем до митниці було надано банківське платіжне доручення №800 від 23.11.2021 року, відповідно до якого товариством компанії - продавцю була здійснена оплата валютних коштів за специфікаціями №2021-3С та №2021-6А в сумі 140 544.0 дол. США, яка повністю відповідає наданим документам та умовам оплати та складається із 112 878 дол. США передплати за специфікацією №2021-6А від 13.08.2021 року та 27 666,00 дол. США оплати за специфікацією №2021-3C від 01.06.2021 року.
За ЕМД № UA 110050/2021/012826 від 14.12.2021 року відповідно до специфікації №2021-6B від 01.09.2021 року на суму 108 280,00 дол. США передбачена оплата протягом 90 днів з моменту поставки товару, строк поставки якої грудень 2021- січень 2022 року.
Відповідно інформації зазначеної в коносаменті №UTRUST21090686B поставка товару за специфікацією №2021-6B від 01.09.2021 року здійснена 09.10.2021 року, тобто термін оплати встановлено до 09.01.2022 року. Таким чином, на день декларування товару - 14.12.2021 року оплата валютних коштів за товар не здійснювалась, оскільки встановлений умовами специфікації термін її здійснення не сплинув.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, умовою надання банківського платіжного документа є факт здійснення оплати, тобто вимога про надання банківського платіжного документа протирічить вимогам митного законодавства України, за відсутності факту здійснення такої оплати.
В свою чергу, платіжним дорученням № 1002 від 26.01.2022 року, товариством компанії- продавцю була оплачена вартість товару, зокрема, за специфікацією №2021-6В.
Таким чином надані товариством митниці під час здійснення митного оформлення платіжні доручення підтверджують факт оплати товариством за товар та кореспондуються з партіями товарів, які поставлені на виконання узгоджених специфікацій, що підтверджується іншими наданими митниці документами.
Верховним Судом, зокрема у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 804/4680/16, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості товару, неодноразово висловлювались правові висновки щодо умов оплати за товар, відповідно яких у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей (Постанова Верховного Суду від 20.03.2018 року по справі №815/4132/17).
Таким чином, у будь-якому випадку умови оплати за товар безпосередньо ціни товару не стосуються і митниця мала можливість визначити ціну товару, як складову митної вартості на підставі інших поданих до митного оформлення документів: зовнішньоекономічного контракту, специфікацій до нього, рахунків на оплату, прайс- листах, комерційних пропозиціях, відомості у яких повною мірою кореспондуються між собою, піддаються обчисленню, не містять розбіжностей, тобто дозволяли митному органу здійснити перевірку розрахунку митної вартості задекларованих товарних партій.
Щодо підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, суд встановив та зазначає наступне.
В оскаржуваних рішеннях митний орган аналізує договори перевезення та коносаменти, надані позивачем до митного органу, та зазначає, що у коносаменті у графі For delivery ofgoods please apply to (для доставки грузу будь ласка звертатися до) зазначено - Carryland logistics Ltd, а також зазначені відомості про експедитора Hunicorn Shipping Co.,Ltd, що може свідчити про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та додаткові витрати на транспортування. Документального підтвердження договірних відносин ТОВ "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" та/або Carryland logistics Ltd з компанією Hunicorn Shipping Co.,Ltd, зазначеною в коносаменті до митного контролю та оформлення не надано.
При цьому судом встановлено, що ТОВ "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" уклала договір від 01.08.2019 року № К-547/21 щодо перевезення вантажу морським транспортом із експедитором Carryland logistics Ltd .
Отже, у For delivery of goods please apply to (для доставки грузу будь ласка звертатися до) графі коносаменту від 22.08.2021 № зазначена компанія Carryland logistics Ltd.
Світова практика міжнародного морського перевезення вантажів свідчить про те, що власники морських суден, перевізники та морські лінії мають у різних портах світу своїх представників-морських агентів.
Морський агент-це уповноважена судновласником особа, призначена ним для безпосереднього обслуговування належних судновласникові судів в певному порту або портах, для надання сприяння капітанові судна у взаєминах з вантажовласниками, портовими і адміністративною владою та для скорочення часу стоянки судна в порту.
Згідно ст.1, ч.1 ст.14 Конвенції ООН Про морське перевезення вантажів 1978 року від 31.03.1978р., термін «перевізник» означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу; коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.
Згідно ст.1 Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент від 25.08.1924 р., перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.
Згідно ч.1 ст. ст.116,117 Кодексу торговельного мореплавства України, у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.
Морський агент виконує формальності та дії, пов`язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов`язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.
Перевізником та експедитором відповідно до умов зазначених договорів ТЕО та морського перевезення, на кожну товарну партію видані коносаменти, як основні транспортні документи, що підтверджують факт перевезення контейнерів відповідно до узгоджених заявок на перевезення та ТЕО. Жодним з зазначених договорів не передбачено надання перевізником інших перевізних документів.
Коносаменти, копії яких надані митниці і за якими здійснювалось морське перевезення, є єдиними та достатніми документами, що підтверджують його здійснення в кожному випадку поставки товарної партії. І оскільки інші транспортні документи у підприємства відсутні, вимога митного органу про надання іншого транспортного документу посилаючись на факт перевантаження, є необґрунтованою. Факт наявності такого документу судом не встановлено.
Компанія , яка зазначена в коносаменті в якості особи до якої треба звертатись в порту вивантаження з питань доставки вантажу, є агентом морської лінії (морськими агентами) в порту призначення, протилежного відповідачем доведено не було, а судом не було встановлено.
Оскільки договірних відносин з даною компанією ТОВ ПК ДТЗ відповідно до умов договорів фрахту не має, надання будь-якого документального підтвердження таких відносин не є можливим.
В свою чергу, зазначення у коносаменті від 09.10.2021 № UTRUST21090686B, що фрахт оплачується вантажоотримувачем в порту призначення не зобов`язує отримувача товару здійснити оплату вартості фрахту в момент доставляння товару в порт призначення. Відповідно до договору фрахту №1510/912//2019 оплата фрахту здійснюється протягом 45 днів від дати вивантаження контейнерів в порту призначення. В інвойсі №L4762 від 07.12.2021 року перевізник сам визначив кінцеву дату оплати за фрахт 20.01.2022 року. На день декларування термін оплати фрахту не сплинув, оплата не здійснювалась, а тому надання банківського платіжного документу не є можливим.
Також, судом не приймаються посилання відповідача на помилковість розрахунків транспортних витрат.
Згідно пункту 3.3 договору ТЕО №К-547/21 розрахунки здійснюються у національній валюті України. У випадку коли вартість послуг встановлено в іноземній валюті, розрахунки здійснюються у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату виставлення рахунку на оплату.
Відповідно заявки на перевезення №16 від 16.08.2021 року вартість фрахту становить 5 950 дол. США.
Рахунок на оплату від 11.11.2021 року виставлено на суму 155 042,13 грн., що за курсом НБУ на дату виставлення рахунку на оплату становить 5 950 дол. США (1 дол. США=26,0575 грн.), що свідчить про правильність здійсненого позивачем розрахунку транспортних витрат за перевезення за заявленою партією товару.
Окремо суд звертає увагу, що в пункті 11 заявки зазначена вартість фрахту (включаючи додаткові витрати) і зазначено, що вартість перевантаження включена у загальну вартість фрахту.
Також у заявці, інвойсі, акті виконаних робіт зазначено, що вартість витрат на перевантаження входить у загальну вартість фрахту.
Таким чином, витрати на перевантаження не можуть вважатися додатковими витратами і не потребують окремого визначення таких витрат у інвойсі, акті виконаних робіт, або видачу окремого транспортного або перевізного документу.
З приводу надання банківського платіжного документу, підтверджуючого здійснення оплати послуг з морського перевезення вантажу, суд зазначає, що згідно пункту 3.1. Договору ТЕО, оплата послуг за договором здійснюється клієнтом на протязі 30 днів з дня вивантаження товару в порту призначення.
Експедитором рахунок на оплату виставлено 11.11.2021 року і саме цю дату експедитор вважає датою вивантаження товару в порту призначення, тобто термін оплати за послуги ТЕО триває до 11.12.2021 року.
Таким чином, термін оплати на день декларування товару не сплинув, у зв`язку з чим оплата товариством експедитору виставленого рахунку не здійснювалась.
Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача, що надання банківського платіжного документу митниці під час декларування було не можливе, оскільки обов`язковою умовою надання такого документу передбаченою частинами 2,3 ст.53 МКУ є факт здійснення такої оплати, чого в даному випадку не відбулось.
Щодо тверджень митниці, висловлених у рішеннях № UА110050/2021/000098/1, № UА110050/2021/000100/1, слід зазначити, що вони є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 1.2 Договору перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №1510/912/2019, на підставі якого здійснювалось морське перевезення обох спірних товарних партій, детальні умови перевезення визначаються в заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 4.3. Договору, у разі перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену в рахунку (інвойсі) і акті виконаних робіт.
Форма Заявки на перевезення вантажу узгоджена сторонами договору фрахту. Вона передбачає внесення у відповідні пункти заявки відповідної інформації. Пункт 10 форми передбачає зазначення вартості послуги з перевезення (включаючи додаткові витрати), а пункт 11 заявки передбачає внесення інформації щодо наявності (або відсутності) додаткових витрат.
В даному випадку в пункті 10 обох заявок зазначена вартість фрахту (включаючи додаткові витрати) і зазначено, що вартість перевантаження включена у загальну вартість фрахту. Пункт 11 містить інформацію про відсутність додаткових витрат (оформлення додаткових документів, страхування, конвой та інше), тобто жодних протиріч щодо додаткових витрат у заявці не міститься.
У заявках, інвойсах, актах виконаних робіт в обох спірних випадках зазначено, що вартість витрат на перевантаження входить у загальну вартість фрахту. Таким чином, перевантаження контейнерів на інше судно у порту перевалки відноситься до основних умов перевезення, узгоджених сторонами договору перевезення, включається у загальну вартість перевезення зазначену у рахунку та акті виконаних робіт, і не потребує окремого зазначення таких витрат в інвойсі, або в окремому транспортному або перевізному документі.
З приводу надання банківського платіжного документу, підтверджуючого здійснення оплати послуг з морського перевезення вантажу, слід зазначити, що відповідно до договору фрахту №1510/912//2019, оплата фрахту здійснюється протягом 45 днів від дати вивантаження контейнерів в порту призначення.
Щодо ненадання копії декларації країни відправлення, суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Посилання митниці на пункт 3.1.1 контракту не дає їй правових підстав для висування вимоги про надання додаткових документів, зокрема копії митної декларації країни експорту.
В свою чергу, контрактом №KL/2 (п. 3.5,3.6) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких експортна митна декларація відсутня. Таким чином підприємство, в рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, які не передбачені контрактом.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Верховний Суд, у постанові від 19.03.19 року по справі №810/4116/17 висловив правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення, відповідно якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Щодо наданих позивачем прайс-листів та комерційних пропозицій, суд зазначає наступне.
Так, згідно загальноприйнятої світової практики, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Прайс-лист не є первинним документом.
Комерційна пропозиція також не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту.
При цьому, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
В свою чергу, відомості, зазначені у прайс-листах та комерційних пропозиціях знайшли своє підтвердження у первинних документах - специфікаціях та інвойсах. Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа та комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.
Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.
В усіх трьох спірних рішеннях, митниця зазначає, що у відповідності до пункту 3 статті 337 Митного кодексу України, проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів. Відповідно до статті 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. З урахуванням зазначеного, митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості.
Митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України та ґрунтується на вартості товарів, митна вартість яких вже визнана митними органами.
Враховуючи відмінні фізичні характеристики товару, оформленого за ЕМД від 13.10.2021 N UA500110/2021/212213 та асортимент оцінюваного товару, коригування здійснено з урахуванням основної одиниці виміру, відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України Про митний тариф України від 04.06.2020 N674-IX (кілограм). Митна вартість товару №3 з урахуванням додаткової одиниці виміру розраховується як 122.10 дол. США/шт ((2,22 дол. США/кг *7700кг)/140шт).
Як вбачається з наведеного, в усіх трьох спірних рішеннях містяться посилання лише на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами.
При цьому у них не зазначено загальна кількість партії раніше оформленого товару, вага одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведені торгова марка, технічні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива. Умови поставки раніше оформленого митним органом товару по ряду товару відрізняються від умов поставки задекларованих товарів.
Зазначений митницею розрахунок вартості товару за штуку не відповідає дійсній ціні товару, оскільки митниця загальну кількість партії у кілограмах помножує на вартість за 1 кг. та ділить на кількість штук товару у партії. Такий розрахунок є некоректним, оскільки товари купувались товариством у штуках, їх вартість визначалася сторонами контракту виходячи з технічних та якісних характеристик товару, які митницею не враховані.
У ході консультацій, до прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, митницею представнику підприємства для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, не надавалась інформація та документи щодо товарів, раніше оформлених органами доходів та зборів, хоча в листах-відповідях на електронні повідомлення від митниці декларанту, підприємством заявлялась вимога про їх надання, що було проігноровано митним органом.
Тим самим митницею було порушено один із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МКУ), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі. Це означає що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.
Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки, відповідно яких розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. (Постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17 ).
Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та вмотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові по справі № 21-127а15 від 31.03.2015 року.
Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.
Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 N 689.
Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи. Таке тлумачення зазначеної правової норми повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом по справі N 809/453/17 від 03.04.2018р.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ "ПК "ДТЗ" під час митного оформлення надало усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товариством товару та протиправність оскаржуваних рішень.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення № UA110150/2021/000188/1 від 17.11.2021 року, № UA110050/2021/000098/1 від 03.12.2021 року та № UA110050/2021/000100/1 від 16.12.2021 року прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
При цьому відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000188/1 від 17.11.2021 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000098/1 від 03.12.2021 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000100/1 від 16.12.2021 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби суму судового збору в розмірі 2481, 00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська