Справа № 460/14894/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 рокуСправа № 460/14894/22 пров. № А/857/11473/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року (суддя Поліщук О.В., м.Рівне, повний текст складено 6 липня 2022 року), -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі УСЗН) в якому просив:

визнати протиправною відмови відповідача щодо проведення нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №769-ХІІ), як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплачувати щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №769-ХІІ, як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року із 29.10.2021 до зміни законодавства або правового статусу

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою її оскаржив позивач, який із покликанням на порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказує, що при поданні позову ним заявлялось клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI), проте залишаючи позовну заяву без руху, а пізніше повертаючи її, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував, з яких міркувань він виходив відхиляючи надані докази на обґрунтування звільнення від сплати судового збору.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яка ухвалою суду була залишена без руху.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, та позивачу було запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: доказів сплати суми судового збору у розмірі 992,40 грн або ж доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Дана ухвала не вручена позивачу у зв`язку з відмовою адресата 25.05.2022 отримати поштове відправлення, у якому вона містилась, згідно з відстеженням такого поштового відправлення. Проте, за таких обставин суд вважає, що позивач є належним чином повідомленим про наявність такої ухвали і не отримав її з власної волі.

Станом на 06.07.2022 позивачем недоліки позовної заяви не усунуто, що і стало підставою для постановлення оскаржуваної ухвали.

Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 171 КАС передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 169 КАС якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, установленому статтею 171 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 169 КАС передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи видно, що позивач-апелянт подаючи позов, звернувся до суду із вимогою про звільнення від сплати судового збору зазначивши, що обставини стосовно його незадовільного майнового стану підтверджуються довідками Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ) про те, що він не перебуває на обліку в ГУПФ та не отримує пенсію та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 20.04.2022, де вказано що за 4 квартали 2021 сукупний дохід позивача становить 61,36 грн, а розмір судового збору у сумі 992,40 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік, у зв`язку із чим просив звільнити його від слати судового збору.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору за подання позову, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 11 травня 2022 року вказав, що відсутність коштів у позивача не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору при поданні адміністративного позову. Щодо наявності інших підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених частиною першою статті 8 Закону №3674-VI такі позивач не зазначив. Крім цього, жодного доказу неможливості сплати судових витрат та жодного доказу відсутності коштів позивач не надав.

Частиною другою статті 8 Закону №3674-VI установлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного слідує, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Відтак, зважаючи на викладені вище норми права та обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позиції суду першої інстанції, що викладена в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 11 травня 2011 року про те, що жодного доказу неможливості сплати судових витрат та жодного доказу відсутності коштів позивач не надав, так як в розрізі встановлено вище дійсно видно, що позивач немає достатнього доходу для сплати судового збору при звернення до суду із позовом. Які ще інші докази, крім тих довідок, що були ним подані мав подати позивач-апелянт, щоб підтвердити свою неспроможність сплати судового збору, суд першої інстанції також не навів.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції з невиправданим формалізмом підійшов до вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову, що і стало наслідком постановлення ухвали про залишення позову без руху, а в подальшому і оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність висновків суду щодо необхідності повернення позовної заяви скаржника.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний