Справа № 380/11598/22
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування листа, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати лист відповідача №606 від 23.03.2022 року про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058;

- зобов`язати відповідача розглянути питання на найближчому пленарному засіданні чергової сесії, після закінчення воєнного стану, щодо надання позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058, пропонованої до відведення 0,12 га для індивідуального садівництва та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду, правової оцінки, наведених за результатами розгляду цієї справи.

Посилається на те, що 18.12.2021 року, у відповідності до ч.6 ст.118 та ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058, яка розташована на території Жирівської сільської ради Львівського району Солонківсько ОТГ Львівської області, з подальшою передачею у приватну власність для індивідуального садівництва. Однак, за результатами розгляду такого, відповідач листом від 23.03.2022 року №606 повідомив про відмову у наданні дозволу, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, а саме: «на підставі ч.2 ст.791, ст.83, ч.1 ст.122 Земельного кодексу України вже сформована земельна ділянка площею 0,2248 га комунальної власності Солонківської сільської ради, а також в заяві не вказана орієнтовна площа пропонованої до відведення земельної ділянки». Позивач вважає таку відповідь відповідача протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, адже ст.118 Земельного кодексу України передбачено виключний перелік підстав для відмови у наданні відповідного дозволу, при цьому в оскарженій відмові, жодну із них не зазначено. Окрім того, вказав, що за наслідками розгляду отриманого клопотання Солонківська сільська рада, як суб`єкт владних повноважень, мала б прийняти відповідне управлінське рішення, а не направляти позивачу відповідь у формі листа. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 12.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 14.09.2022 року (шляхом направлення такої на офіційну електронну адресу), однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

18.12.2021 року позивач, у відповідності до ч.6 ст.118 та ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058, яка розташована на території Жирівської сільської ради Львівського району Солонківсько ОТГ Львівської області, з подальшою передачею у приватну власність для індивідуального садівництва. До клопотання додав: копію документу, що посвідчує особу; копію РНОКПП; графічний матеріал (викопіювання з кадастрової карти) з відображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Листом відповідача від 23.03.2022 року №606 відмовлено позивачу у наданні такого дозволу, відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, а саме: «на підставі ч.2 ст.791, ст.83, ч.1 ст.122 Земельного кодексу України вже сформована земельна ділянка площею 0,2248 га комунальної власності Солонківської сільської ради, а також в заяві не вказана орієнтовна площа пропонованої до відведення земельної ділянки».

Не погоджуючись з такою відповіддю у формі листа, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Водночас суд відзначає, що у рамках даної справи відсутній спір про право. Вимоги позивача стосуються перевірки правомірності відмови відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з подальшою передачею у приватну власність для індивідуального садівництва. З матеріалів справи не вбачається, що земельну ділянку, стосовно якої виник спір, було передано іншій особі, з якою у позивача виник спір, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб. Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, відповідач здійснював владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 ст.3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб,

Так, повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.ст.118, 122, 123 Земельного кодексу України, ст.ст.26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 6 наведеної норми передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 25 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Положеннями ст.59 цього Закону визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

В межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно цього не зробив, натомість надав позивачу відповідь у формі листа.

Суд враховує, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Таким чином, питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання.

Частиною 4 ст.245 Кодексу адміністративного України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Відтак, з огляду на викладене, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача належним чином розглянути питання щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із прийняттям відповідного владного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.08.2022 року у справі №813/2757/18, від 14.09.2022 року у справі №420/1665/19 та від 05.10.2022 року у справі №813/1813/18.

Водночас суд враховує, що у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 18.12.2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058, яка розташована на території Жирівської сільської ради Львівського району Солонківсько ОТГ Львівської області, з подальшою передачею у приватну власність для індивідуального садівництва.

Зобов`язати Солонківську сільську раду Львівського району Львівської області (місцезнаходження: вул.Центральна, 3, село Солонка, Львівський район, Львівська область, 81131; ) у встановленому законодавством порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 18.12.2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,2248 га, кадастровий номер: :10:000:1058, яка розташована на території Жирівської сільської ради Львівського району Солонківсько ОТГ Львівської області, з подальшою передачею у приватну власність для індивідуального садівництва, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області (місцезнаходження: вул.Центральна, 3, село Солонка, Львівський район, Львівська область, 81131; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.