Справа № 333/6434/21
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6434/21
Провадження № 2-а/333/19/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, буд.22б), третя особа: поліцейський УПП в Кіровоградській області ДПП сержант поліції Майфат Роман Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на таке.

Поліцейським УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Майфат Р.В. було винесено постанову ДП18 №240343, зафіксовану не в автоматичному режимі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вiдповiдно до змісту постанови, 09.09.21 року о 23-45 год. на дорозі М-30 Знамянка-Луганськ-Ізварине 799 км. +900 м він керував транспортним засобом в темну пору доби, в якого не працював задній лівий габарит, та під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом (п. 2.1. А ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія вiдповiдної категорії).

Обставини складання вказаної постанови такі. Рухаючись по об`їзній дорозі у м. Олександрії, Кіровоградської області 09.09.2021 року, приблизно о 23 год. 45 хв., його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки автомобіля, поліцейський ОСОБА_2 почав вимагати у нього документи на право керування транспортним засобом, повідомивши водію про причину зупинки, а саме: порушення ПДР у вигляді технічної несправності - не працюючого заднього лівого габарита. Він пояснив, що 09.09.2021 року, близько 23 год. 00 хв., розпочинаючи рух на автомобілі «Volkswаgen Golf 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , перевірив технічну справність основних елементів автомобіля, а саме: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані, про що засвідчив свідок даних подій ОСОБА_3 , який є власником транспортного засобу. Під час руху він не зупинявся, а тому помітити, що один задній габарит не світиться, він фізично не міг. При цьому, попрохав у присутності інспектора дати йому можливість здійснити заміну непрацюючої лампочки у габариті та продовжити рух. Однак, його пояснення співробітник поліції не прийняв до уваги та наголосив в необхідності пред`явлення документів на право керування транспортним засобом.

Після цього, він попрохав поліцейського ознайомити з нормативно-правовими актами, на підставі яких він має надати документи для перевірки чи складання постанови. Поліцейський ОСОБА_2 повідомив, що буде розглядати справу у зв`язку з порушенням ПДР (через технічну несправність габариту за ч.1 ст.121 КУпАП), що не відповідало дійсності, оскільки за дане порушення ним не була винесена вiдповiдна постанова та не було зібрано вiдповiдних доказів і не пред`явлено їх для ознайомлення водію. Взагалі працівником поліції не було здійснено ні підготовки до розгляду справи, не роз`яснено його прав, а отже не було підстав пред`являти документи для перевірки, та поліцейський все рівно вимагав пред`явлення документів, вів себе зухвало, цинічно погрожуючи затриманням, та в якості доводів скоєного порушення повідомив, що позивач сам визнав своє порушення. Водночас, на думку позивача, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рiшення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільнює відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Він наголосив в присутності свідка, щоб поліцейський дотримувався процедури розгляду адмiнiстративної справи і в процесі розгляду він надасть всі документи згідно п.2.1 ПДР. Поліцейський ОСОБА_2 , ігноруючи та не виконуючи вимог, передбачених в ст.ст. 268, 276, 278, 279, 280, 283 КУпАП, ст. 63 Конституції України повідомив, що затримує його за відмову в наданні документів на керування транспортним засобом та доставляє його до вiддiлу поліції для встановлення особи. Під час затримання йому не роз`яснювалися ні його права, не було сповіщено родичів, не надано юридичної допомоги, а протокол затримання почали складати через дві години після фактичного затримання.

Крім того, у графі №7 постанови про накладення адміністративного стягнення зазначено, що додається відеозапис, отже поліцейські застосували даний превентивний захід не повідомивши про це особу, як це передбачено в ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію». До позивача було застосовано три превентивні заходи з порушенням норм процесуального права, що спричинили особі матеріальні збитки у вигляді поїздки на таксі у розмірі 400 грн. (оскільки поліцейські його повезли не до найближчого вiддiлу в м. Олександрії, а навмисно якомога далі від транспортного засобу, який залишився на дорозі, про що свідчить протокол затримання, складений у відділі поліції №1, розташований у м. Знам`янка, Кіровоградської області та відмовились відвезти назад до транспортного засобу.

Також, працівник поліції ОСОБА_2 суттєво порушив його права на захист, проігнорувавши клопотання позивача про правову допомогу.

Незаконно розглянувши справу не на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський ОСОБА_2 не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі та проігнорував вимоги ч.2 ст.33 та ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вів себе цинічно та зухвало під час затримання, жартував з відеоролика на каналі «Ютуб», демонструючи його іншим поліцейським, де позивач розповідав про автомобільний підбір.

Таким чином, при винесені постанови ДП18 №240343 від 09.09.21 року, на думку позивача, працівником поліції ОСОБА_2 були допущені наступні порушення:

- позбавлення права позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП;

- порушення вимог щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст.278, 279 КУпАП;

- надав невірну кваліфікацію його дій, встановивши неіснуюче правопорушення, при цьому не встановив об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону адміністративного проступку;

- перевищив свої службові повноваження: зловживаючи владою та службовим становищем застосував адміністративне затримання, не маючи на те достатніх підстав та доказів згідно вимог ст. 260 КУпАП;

- порушив вимоги ст.ст. 6,7,8,18,23,31,35,40 Закону України «Про Національну поліцію», а також вимог ст.ст. 59, 62-64 Конституції України та інших підзаконних актів та наказів МBC України.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову серії ДП18 №240343 від 10.09.2021 року, винесену поліцейським УПП в Кіровоградській області ДПП Майфотом Р.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.; визнати дії поліцейського УПП в Кіровоградській області ДПП Майфота Р.С. незаконними, протиправними та притягнути його до дисциплінарної відповідальності; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

20.09.2021 року ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та відкрито провадження.

10.11.2021 року ухвалою суду з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції було витребувано копії матеріалів службового розслідування, проведеного відносно інспекторів Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Майфата Р.В. та Геращенка М.М. по заяві ОСОБА_1

30.11.2021 року до суду надійшло клопотання від відповідача про продовження процесуальних строків на подання відзиву та відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

10.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 від представника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Рибальченка Ю.В., в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , виходячи з такого.

09.09.2021 року о 23:45 годині при здійсненні патрулювання поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 спільно з напарником, було зафіксовано факт скоєння адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», номерний державний знак НОМЕР_3 , рухаючись на АД М30 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» 799 км.+900 м. в темну пору доби, в якого не працював задній лівий габарит, при перевірці документів водій не пред`явив документи а саме: посвідчення водія вiдповiдної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 «а» ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

На підтвердження вищевказаних обставин, до матеріалів адміністративної справи додано відеофіксацію вчинення безпосереднього факту правопорушення у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

Вiдповiдно до пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей невідповідності таким вимогам: кiлькiсть, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9, 9.11 цих Правил.

Вiдповiдно до пункту 2 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Працівники патрульної поліції мали обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача у вiдповiдностi до положень п.2 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», що в свою чергу зумовило виникнення у поліцейського права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, які водій зобов`язаний мати та пред`явити на вимогу працівника поліції відповідно до частини 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4 та п. 2.1 ПДР України.

Позивача було належним чином повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та перевірки документів у відповідності до вимог законодавства.

Відтак поліцейським висловлена неодноразова законна вимога водієві пред`явити для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії та відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» документи, яким би встановлювалась його особа (файл , час на відео 23:50:45; 23:52:45: 23:54:40)

Позивач закону вимогу працівника поліції свідомо ігнорував та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, у зв`язку з відсутністю, на його думку, складу адміністративного правопорушення.

Позивач був попереджений, що у відповідності до вимог чинного законодавства особа повинна мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія, а дії щодо відмови виконати законодавчо визначений обов`язок являють собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 купАП.

Те, що позивач не згоден з діями поліцейських не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 464/1470/17 та Постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі № 2682/2232/16-a.

ОСОБА_1 також неодноразово був попереджений, що у випадку невиконання законних вимог поліцейського він буде затриманий для припинення адміністративного правопорушення встановлення особи (файл час на відео 23:55:25: 23:58:11).

Водночас, як вбачається з відеофіксації особа продовжувала вчиняти адміністративне правопорушення та відмовилась надати взагалі документи, які б підтверджували її особу та й право на керування транспортним засобом.

Відтак, враховуючи факт ігнорування позивачем неодноразових законних вимог працівника поліції щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом та взагалі будь-яких документів для встановлення його особи та наявності достатніх підстав вважати, що особа порушила п.п. 2.4 «а», 2.1 ПДР України, враховуючи, що інші законодавчо визначенi заходи впливу були недієвими та неефективними, позивачу було повідомлено, що його затримано у порядку визначеному ст. 261, 262 КУпАП та висловлену законну вимогу у добровільному порядку прослідкувати із працівниками поліції до відділу поліції №1 РУП ГУНП в Кіровоградській області (м. Знам`янка) для встановлення його особи та складання адміністративних матеріалів.

Обраний поліцейським захід цілком відповідав вимогам встановленим ст. 29 3У "Про Національну поліцію" зокрема був законним, необхідним у умовах що склалися, пропорційним та ефективним.

Вiдповiдно до частини 7 Розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена наказом MBC України від 06.11.2016 р. № 1376 про факт затримання позивача було проінформовано центр безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно ч.9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом MBC від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачаються КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази вирішуються клопотання.

Відразу після досягнення мети застосування адміністративного затримання, а саме встановлення особи правопорушника, було повідомлено про початок розгляду справи (Файл , час на відео 01:42:00).

Водія було повідомлено про суть скоєного ним правопорушення та роз`яснено його права передбачені ст. 268, 307, 308 КУпАП (файл час на відео 01:42:40).

Стосовно реалізації позивачем своїх прав, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності: позивач надав усні пояснення щодо обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, а також заявив усне клопотання щодо перенесення розгляду справи (файл час на відео 01:43:45).

Представник відповідача звертає увагу суду, що позивач неодноразово консультувався та отримував юридичну допомогу в телефонному режимі, що підтверджується відео з портативного відеореєстратора (файл , час на відео 00:25:00; 00:46:06), а також сержантом поліції ОСОБА_5 було повідомлено ОСОБА_4 про інформування центру безоплатної вторинної правової допомоги, щодо його адміністративного затримання (файл час на відео 00:47:40).

У відповідності до чинного законодавства, розглянувши справу у присутності позивача у порядку ч.1 ст.283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення в межах санкції передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП, саме штрафу у сумі 425 гривень, з якою позивач особисто ознайомився та отримав копію (файл , час на відео 02:16:23).

Згідно ч.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5). складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цiєї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із значенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Із цього вбачається, що до повноважень поліцейського під час винесення постанови та розгляду адміністративної справи віднесено факт необхідності встановлення у відповідності до документів, які посвідчують особу.

Постанова складена у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції та відповідно до ст.283 КУпАП містить всі необхiднi реквізити визначені КУпАП, а саме: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа: опис обставин, установлених при розгляді справи: зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність дане адміністративне за правопорушення: прийняте по справі рішення.

Стягнення, застосоване поліцейським, в межах санкції частини 1 статті 126 КУпАП, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 імперативно встановлює, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2, розділу III).

Протокол про адміністративне затримання складено у точній відповідності до вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена наказом МВС України від 06.11.2016 р. № 1376.

Повноваження інспектора поліції складати постанову про накладення адміністративного стягнення визначені наведеними вище нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про Національну поліцію». У випадку незгоди особи щодо якої складена така постанова, вона має право оскаржити останню в установленому законом порядку. Перевірка постанови на предмет її правомірності здійснюється, у тому числі, шляхом перевірки повноважень патрульного поліцейського, дотримання ним процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності та інші. Враховуючи, що інспектор діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Кодексом України про адміністративні правопорушення, виконуючи свої службові обов`язки - вбачається відсутність будь-яких неправомірних дій з боку ОСОБА_6 .

За зверненням ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій працівників патрульної поліції було проведено службове розслідування відділом моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Кiровоградській області ДПП. В ході проведення службового розслідування факту неправомірних дій сержанта поліції ОСОБА_2 та сержанта поліції ОСОБА_7 не встановлено (матеріали службового розслідування направлені до суду).

За таких обставин, представник відповідача вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та послався на обставини, викладені ним у позові.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , вислухавши позивача, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 10.09.2021 року поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Майфотом Р.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №240343 відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 09.09.2021 року о 23:45 годині керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись на автодорозі М30 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» 799 км.+900 м. в темну пору доби, в якого не працював задній лівий габарит, та під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п. 2.1.А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 10.09.2021 року, а позивач звернувся до суду 16.09.2021 року, то встановлений ч.2 ст.286 КАС України десятиденний строк з дня її прийняття для звернення до суду із позовною заявою ним не порушено.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 2.4. «а» ПДР України встановлено обов`язок водія зупинитися, на вимогу та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 2.1 ПДР України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом вiдповiдної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби. Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон):

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом MBC, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху: на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожне перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил:

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі вiдповiднi пiдтвердні документи (посвідчення).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами частини 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, п.п.1,3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Водночас, відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.
Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Як вбачається з наданих представником відповідача пояснень, підставою для зупинки транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , стало порушення водієм п.31.6.б Правил дорожнього руху України, а саме: забороняється подальший рух транспортного засобу у темну пору доби якщо не горять лампи задніх габаритних ліхтарів, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП, однак, як встановлено судом, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання водієм вимог п.31.6.б ПДР України, яке фактично пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.
Ознайомившись із наданим УПП відеоматеріалами, суд встановив, що останні фіксують лише процес розгляду інспектором УПП справи про адміністративне правопорушення з приводу не пред`явлення водієм транспортного засобу документів, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, однак докази невиконання водієм вимог п.31.6.б ПДР України досліджені відео не містять.
Факт не фіксування працівниками поліції порушення ОСОБА_1 керування транспортного засобу з неналежним технічним станом встановлено і дисциплінарною комісією у складі трьох працівників УПП в Кіровоградській області під час проведення службової перевірки за зверненням ОСОБА_1 .
Також, вказаної службовою перевіркою встановлено факт допущення ОСОБА_6 недоліків при заповненні бланку постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог п.31.6.б ПДР України, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача права користування транспортним засобом були відсутні, суд дійшов до висновку, що вимоги посадової особи Управління про пред`явлення документів є незаконними, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач дійсно визнав, що під час руху його автомобіля перестала працювати лампа фар заднього лівого ліхтаря, навіть пропонував її відразу замінити. Водночас, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 року у справі №177/525/17.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Згідно останньої правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Крім того, у своїй постанові інспектор ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 порушив п.2.1.а ПДР України, а саме: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водночас, як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, позивач мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, але його не пред`явив. Тому, у постанові серії ДП18 №240343 від 10.09.2021року ОСОБА_2 мав би зазначити, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4.а ПДР України, а саме: на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1 ПДР. Фактично, поліцейській у суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП невірно вказав пункт ПДР, який порушив ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку суду, оскільки інспектор патрульної поліції не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу п.31.6.б ПДР України (заборона подальшого руху транспортних засобів у темну пору доби якщо не горять лампи задніх габаритних ліхтарів), його вимога про пред`явлення документів (посвідчення водія) є не доведеною.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є неможливим, оскільки факт порушення ним вимог п.п. 2.1.а ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови, через що вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Вимоги ОСОБА_1 щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не входить до повноважень суду, так як порядок та суб`єкти застосування дисциплінарних стягнень регламентуються вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», тому суд не задовольняє вказану вимогу.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 132, 134, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, буд.22б), третя особа: поліцейський УПП в Кіровоградській області ДПП сержант поліції Майфат Роман Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову серії ДП18 №240343 від 10.09.2021року, винесену поліцейським взводу №2 роти №2 батальону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Майфотом Романом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. закрити.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 17.06.2022 року.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя Р.С. Холод