Справа № 461/5750/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 461/5750/21 пров. № А/857/9079/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року (головуючий суддя Сташків Н.М., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з позовом до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №0579/20900/21 від 29 червня 2021 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0579/20900/21 від 29 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів у сумі 141309,21 грн., і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що в ході провадження у справі про порушення митних правил № 0579/20900/21 встановлено, що декларування автомобіля у Тернопільській митниці ДФС від імені громадянки України ОСОБА_1 здійснювалося ОСОБА_2 відповідно до Договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів № 16/11/8 від 16.11.2018.

Для здійснення митного оформлення товару - легкового автомобіля марки «ВМW Х4», номер кузова - НОМЕР_1 , в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Тернопіль-центральний» Тернопільської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію типу 1М40ДЕ № UА403010/2018/009643 разом з товаросупровідними документами, зокрема: рахунок-фактуру № JJX316 від 08.11.2018, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане 27.08.2018 компетентними органами Королівства Швеції.

Із поданих документів вбачається, що цей автомобіль був придбаний позивачем у швецької компанії «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» за 11500 євро.

Відповідно позивач виступив одержувачем цього товару, а відправником швецька компанія «GLOBAL TRIANGLЕ АВ».

Митними органами Королівства Швеції листом від 10.07.2020 № UTR 2019-379 (лист ДМСУ № 20/20-02-01/7.4/109 від 04.02.2021) надано копію рахунку-фактури № 448 від 31.08.2018, відповідно до якої автомобіль марки «ВМW Х4» номер кузова - НОМЕР_1 продано швецькою компанією «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» за 192 500 швецьких крон (згідно з курсом НБУ на 21.11.2018 становить 591 857,61 гривень).

Оскільки справжня вартість автомобіля є значно більшою, то переміщення цього автомобіля Позивачем на територію України призвело до неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 47 103,07 гривень.

Згідно із абзацом першим п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (далі Постанова) підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Відповідно до абзацу другого та четвертого п. 6 Постанови документами, що містять неправдиві дані, є зокрема такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку вони перемішуються не відповідають дійсності.

Пунктом 8 ст. 4 МК України передбачено, що декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 МК України громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку, а згідно із ч. 5 ст. 265 МК України декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку встановленого Митним кодексом України, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X Митного кодексу України.

За загальним правилом згідно із ч. 1 ст.293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.

Після факту декларування декларант повинен усвідомлювати те, що відповідно до частини восьмої статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із п. 63 ч. 1 ст. 4 МК України уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Згідно із ч.1 ст. 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України,

З огляду на вищевказане, декларантом в даному випадку є ОСОБА_1 , а представником декларанта є митний брокер, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 .

Апелянт зазначає, що питання відповідальності декларанта (замовника) також було врегульовано договором про декларування.

Так, згідно п. 2.3, 4.2 та 6.2 Договору визначено, що Замовник ( ОСОБА_1 ) зобов`язана: - до початку митного оформлення кожного надходження товарів надавати Виконавцю ( ОСОБА_2 ) всі необхідні для митного оформлення документи; - в разі встановлення згодом недобору митних платежів після випуску митницею товарів у вільне використання відповідальність за їх доплату несе Замовник; - замовник несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних, зазначених ним в документах, що надаються виконавцю та митним органам.

Також, зазначає, що митний брокер фізична особа підприємець ОСОБА_2 , як це передбачено п. 63 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 416 МК України, як зазначалося вище є уповноваженою особою декларанта, що надає послуги з декларування товарів. З огляду на це, в митного брокера немає спеціальної мети - ухилення від сплати митних платежів (в даному випадку неправомірне зменшення їх розміру), що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки особою, відповідальною за фінансове врегулювання є декларант, ОСОБА_1 .

Таким чином, митниця, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дійшла висновку, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів на загальну суму 47 103.07 гривень гри. шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо митної вартості товару, та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Апелянт зазначає, що митницею винесено оскаржувану постанову відносно позивача з дотриманням передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України строку притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення згідно із ст. 485 МК України.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, 19.11.2018 року митним постом «Мостиська» Львівської митниці ДФС здійснено пропуск на митну територію України товару легкового автомобіля «BMW X4», що був у експлуатації, 2014 року випуску, модельний рік - 2015, номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна -1995 куб.см, потужність двигуна - 140 кВт, номер двигуна не визначено, колір чорний, повна маса 2335 кг, загальна кількість місць включаючи водія 5, торговельна марка «BMW», виробник «BMW AG» Німеччина/DE», який переміщувався згідно митної декларації типу IM40ДE №UA403010/2018/009643.

Як підставу для пропуску на митну територію України вказаного товару ОСОБА_1 для здійснення митного контролю було подано рахунок-фактуру (faktura) №JJХ316 від 08.11.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане 27.08.2018 компетентними органами Королівства Швеції, згідно з яким швецькою компанією «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» автомобіль марки, «BMW X4», номер кузова - НОМЕР_1 було продано ОСОБА_3 за ціною 11500 Євро.

Згідно з митною декларації типу IM40ДE №UA403010/2018/009643 від 19.11.2018 вартість автомобіля становить 11500 Євро.

29.06.2021 в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Колобродовим А.В. складено постанову про порушення митних правил № 0579/20900/21 відносно ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів у сумі 141309,21 грн.

Вказана постанова складена у відсутності особи, що притягується до відповідальності.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, шляхом заявлення в електронній митній декларації типу №UA403010/2018/009643 неправдивих відомостей щодо вартості транспортного засобу, а саме фактурна та митна вартість товару становить 11500 Євро (364654,90 грн. згідно з курсом НБУ на 21 листопада 2018 року). Крім цього, вказано на те, що листом митних органів Королівства Швеції від 10.07.2020 № UTR2019-379 надано копію рахунку-фактури №448 від 31.08.2018, відповідно до якої автомобіль марки «BMW X4», номер кузова - НОМЕР_1 , продано швецькою компанією «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» за 192500 швецьких крон (591857,61 грн. згідно з курсом НБУ на 21 листопада 2018 року). Відтак, з урахуванням встановлених обставин митним органом зроблено висновок про те, що несплачена сума митних платежів складає 47103,07 грн.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції правильно врахував, що стаття 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 Митного кодексу, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються зокрема, висновком експерта.

Статтею 531 МК України визначені підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якими, зокрема є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, підставою для прийняття спірної постанови була інформація яка містилась у листі митних органів Королівства Швеції від 10.07.2020 № UTR2019-379 згідно якої шведські митні органи зв`язалися з компанією «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» з метою одержання інформації на що компанія повідомила, що вони продали 53 з 59 автомобілів про які йдеться. Всі ці автомобілі були придбані і забрані клієнтами з України, і клієнти заплатили за автомобілі банківськими переказами. Шведські митні органи не можуть знайти жодної інформації в експортній системі про експорт жодного зі згаданих автомобілів з території Швеції.

До вказаної відповіді долучено рахунок-фактуру №448 від 31.08.2018р., із змісту якої вбачається, що автомобіль «BMW X4», номер кузова - НОМЕР_1 , продано швецькою компанією «GLOBAL TRIANGLЕ АВ» за 192500 швецьких крон (591857,61 грн. згідно з курсом НБУ на 21 листопада 2018 року) покупцю ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .

Відповідачем на підтвердження своїх доводів про те, що вартість транспортного засобу становить саме 192500 швецьких крон, не надано жодних доказів.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції врахував, що відповідно до п. 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України 17 листопада 2005 року №1118 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, власник ТЗ або уповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (частини 5, 6 статті 264 МК).

Відповідно до частини 5 статті 255 митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною 1 ст. 352 МК України передбачено, що під час проведення перевірок посадові особи митних органів можуть використовувати документи, визначені Митним кодексом України, податкову інформацію, експертні висновки, судові рішення, документально підтверджені відомості, отримані від уповноважених органів іноземних держав щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів.

Також, у даній спірній ситуації суд першої інстанції правильно зазначив, що імпортований позивачем автомобіль має свої особливості, як і кожен транспортний засіб в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень, а різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Крім цього, митний орган у разі сумніву щодо характеристик транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України, має повноваження запитувати у декларанта додаткові документи або коригувати митну вартість.

Згідно матеріалів справи, рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось і додаткові документи у декларанта не запитувались.

З урахуванням того, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема доказів про те, що ОСОБА_1 умисно подала неправдиві відомості та вчинила протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, не надав, то суд вірно вважав, що обставини справи під час її розгляду відповідачем не були з`ясовані повно та об`єктивно, а відтак постанова в справі про порушення митних правил №0579/20900/21 від 29 червня 2021 року, винесена за наслідками такого розгляду, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням вимог частини 1 статті 486, статті 489 МК щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, приписів частини 1 статті 466 МК щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, частини 1 статті 531 МК щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а відтак, оскільки з моменту вчинення правопорушення та до моменту винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил сплинуло більше ніж шість місяців, то суд правильно вважав, що таке стягнення накладено поза межами строків, передбачених статтею 467 МК, що у свою чергу виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року по справі № 461/5750/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін