Справа № 548/2513/21
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/2513/21
Провадження №2-а/548/30/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2022 року м. Хорол Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

секретарів судових засідань Листопад В.Л., Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ВМ № 00000097 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (в порядку ст.286 КАС України),

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд скасувати постанову ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.10.2021 року транспортний засіб DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , належний на праві власності позивачу, допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а саме, з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 17, 7% (12, 347 т), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 21 % (9, 71 т), внаслідок чого відповідачем 18.10.2021 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України ВМ № 00000097, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000,00 грн).

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки транспортний засіб DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у користуванні іншої особи, а саме ПП «Хорольська спілка перевізників», відповідно позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Крім того, представник позивача зазначає, що учасників дорожнього руху не було проінформовано належним чином, оскільки зона габаритно-вагового контролю не була облаштована дорожніми знаками. Також, сторона позивача посилається на відсутність необхідного обсягу інформації в постанові про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 283 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати спірну постанову протиправною та скасувати її.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н.С. від 04.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в межах спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 15.11.2021 року, 24.01.2022 року та 28.02.2022 року відкладено відкрите судове засідання.

Представником відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті у визначений судом строк подано відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що винесена інспектором постанова ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року є законною. Так, відповідач на доводи позивача щодо неналежного суб`єкта правопорушення зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент розгляду справи, а за відсутності таких відомостей адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб ОСОБА_1 . Крім цього, представник відповідача зазначає, що учасники дорожнього руху були проінформовані належним чином, оскільки дорожні знаки 5.70 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху були в зоні габаритно-вагового контролю. Крім того, належним видом інформування особи про фіксацію автоматичними пунктами є розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті Мінінфраструктури за посиланням: https://mtu.gov.ua/news/32410.html від 26.11.2020 року. Також представник відповідача зазначив, що постанова ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року відповідає Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а також містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП. Крім цього, сторона відповідача вважає витрати на правничу допомогу необгрунтованими.

23.12.2021 року представником позивача подано суду пояснення до позову, з яких слідує, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, за вчинення якого на нього накладено стягнення, так як ОСОБА_1 є власником сідлового тягача, натомість з договору оренди, товарно-транспортної накладної та наказу вбачається, що 12.10.2021 року сідловий тягач DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом рухався завантаженим по автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ПП «Хорольська спілка перевізників» ОСОБА_2 та не перебував в розпорядженні ОСОБА_1 . Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам вказаної раніше Інструкції та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2019 року, а саме постанова не містить смуги руху, напрямку руху, інформації про напівпричеп, категорію, тип, масу транспортного засобу та іншу інформацію. Крім цього, представник позивача зазначає, що розгляд справи здійснено не за місцем оброблення правопорушень, тобто не в Державному агентстві автомобільних доріг, а в приміщенні Державної служби України з безпеки на транспорті. Також відповідачем не надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки технічного засобу WAGA WIM-35 зав. № 1, а також акту введення в експлуатацію вказаного технічного засобу. Крім того, представник позивача посилається на рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року, яким визнано неконституційність положень ст. 14-1 КУпАП, яка за змістом аналогічна ст. 14-3, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності, тому вказав, що притягнення власника сідлового тягача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не відповідає Конституції України, крім цього, порушено принцип індивідуальної визначеності, а також шляхом складання постанови в автоматичному режимі порушено право позивача на захист.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Книш С.І., не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

В судове засідання представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання суду не направив.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши доводи сторін та докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

12.10.2021 року о 19 годині 22 хвилині за адресою M-22, км 74+810, Полтавська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу 17, 7% (12, 347 т), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 21 % (9, 71 т).

За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн, що підтверджується копією вказаної постанови.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Як видно зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

При вирішенні справи судом враховується, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту «WAGA» WIM35, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 №94, що підтверджено сертифікатом відповідальності, сертифікатом перевірки типу, а також експертним висновком.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, у зв`язку з неналежним суб`єктом адмінісративної відповідальності, яким є користувач транчпортного засобу ПП «Хорольська спілка перевізників», а не власник ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, і це не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF FT XF 95.410, д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з тим, вказаний транспортний засіб з 31.05.2019 року переданий та перебуває у користуванні іншої особи, а саме приватного підприємства «Хорольська спілка перевізників» згідно договору оренди (суборенди) транспортних засобів від 31.05.2019 року.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Позивач не надав суду доказів того, що відомості про ПП «Хорольська спілка перевізників» як належного користувача транспортного засобу DAF FТ 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

За таких обставин адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху вищевказаним транспортним засобом, автомобільними дорогами мав би нести власник транспортного засобу ОСОБА_1 .

Разом з тим, за умови наявності користувача вказаного транспортного засобу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ПП «Хорольська спілка перевізників», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Державної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те, що ні сторона позивача, ні сторона відповідача не надали суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху вищевказаного транспортного засобу, та з урахуванням того, що позивачем не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаного транспортного засобу, суд приходить до висновку про те, що ПП «Хорольська спілка перевізників» не є належним користувачем транспортного засобу DAF FT XF 95.410, д.н.з. НОМЕР_2 , в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Згідно зі частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду копію вищевказаної постанови.

Відповідачем доказів в обґрунтування прийняття оскаржуваної постанови до суду не надано, в тому числі витягу з системи «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичного навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу позивача, та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів.

А у суду відсутні додаткові обов`язки досліджувати докази, які не були надані до суду відповідачем, в тому числі шляхом дослідження офіційних веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланням.

З урахуванням зазначеного, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є не обґрунтованими.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Вищевказане узгоджується із позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22.08.2022 року по справі № 548/2508/21 та по інших справах.

Зазначене, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позову та скасування вищевказаної постанови.

За наведених обставин суд доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено перевищення позивачем нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, що відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Враховуючи вищенаведене, відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інші доводи сторін щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваної постанови, з урахуванням відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

Виходячи з вищевказаного, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно Додатку №1 Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Згідно вказаного Додатку №1 у постанові зазначаються: - дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; - марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; - суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; - назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.

Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку №1, як визначає вказана Інструкція.

Згідно пунктів 1, 2 Розділу II Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пункту 3 Розділу II Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 8 Розділу II Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови) , винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 Розділу IV Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), винесені уповноваженими посадовими особами постанови, роздруковані на паперових бланках, обліковуються в автоматичному режимі з використанням засобів системи в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Всупереч вимогам Інструкції в оскаржуваній постанові не міститься наступної інформаці: опису обставин, встановлених під час розгляду справи, а саме: повної маси транспортного засобу; смуги руху; напрямку руху; марка, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв; категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить даних, які мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Тобто суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), яка зареєстрована Міністерством юстиції України та була обов`язковою до застосування.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що транспортний засіб, належний на праві власності позивачу, допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306., на що звернув увагу Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.08.2022 року по справі № 548/2508/21 та по інших справах.

З урахуванням вищезазначеного, відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Виходячи з вищевказаного, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000, 00 грн., оскільки ним документально не доведено в порушення ст.134 КАС України, що ним понесено такі витрати, а саме: не надано платіжні документи про оплату таких послуг адвокату Книшу С.І. та розрахунок таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, а відмовленню підлягає лише вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що вказані судові витрати слід стягнути в розмірі 496, 20 грн. (за подачу позову) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 257, 258, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6,9, 20, 77, 78, 90, 209, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ВМ № 00000097 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (в порядку ст.286 КАС України) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ № 00000097 від 13.10.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КупАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. та закрити провадження по адміністративній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) 496, 20 грн. витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 днів до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ),

Представник позивача адвокат Книш Сергій Іванович, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1728 від 27.06.2017, адреса: м. Полтава, вул. Симона Петлюри, 21),

Відповідач Держана служба України з безпеки на транспорті, (Код , адреса: м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14),

Представник відповідача адвокат Сідоров Дмитро Дмитрович, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 004551 від 18.08.2021, адреса: м. Одеса, пров. Катаєва, буд. 4)

Повний текст судового рішення складено 28.10.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна