Справа № 520/15006/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
з питання судового контролю у порядку статті 382 КАС України

01 листопада 2022 року справа № 520/15006/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденко А.В., розглянувши заяву, подану у порядку ст.382 КАС України по справі за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник, громадянин) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( (далі за текстом - відповідач, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, владний суб"єкт, ГУ, Управління) про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу неперерахунку, ненарахування та невиплаті пенсії з 01.04.2019 року у розмірі, обчисленому з грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2020р. ХеФХ-116358; 2) зобов`язання перерахувати, нараховувати та виплатити пенсію з 01.04.2019 року у розмірі 86% грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2020р. ХеФХ-116358 згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2020р. у справі №520/4262/2020 однією сумою починаючи з 01.04.2019р. з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, -

встановив:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі №520/15006/2020 позов заявника було задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу нездійснення з 01.04.2019 року перерахунку, нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2020 року №ФХ-116358; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2020р. №ФХ-116358 із проведенням нарахування компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", здійснивши платіж по виплаті різниці однією сумою.
22.09.2022 р. до суду надійшла заява представника позивача від 20.09.2022р. з вимогами: 1) встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі 520/15006/2020; 2) встановити ГУ ПФУ у Харківській області в особі керівника або особи, що виконує його обов`язки, строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі 520/15006/2020.
Вирішуючи поданий процесуальний документ, суд відзначає, що законодавцем у нормах КАС України запроваджено три форми судового контролю за виконанням рішення адміністративного суду: 1) у порядку ст.287 КАС України; 2) у порядку ст.382 КАС України; 3) у порядку ст.383 КАС України.
Так, згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при відправленні правосуддя підлягають врахуванню висновки Верховного Суду з приводу застосування норм права.
У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 10.02.2022р. у справі №160/13013/19: 1) обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.1291 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України; згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права, п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піалопулос та інші проти Греції" якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс; 2) правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати; 3) зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком (постанова Верховного Суду від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19); 4) за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення; 5) за сформульованими у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 правовими позиціями, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи; 6) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Окрім того, суд доходить до переконання про те, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа, ініціювання процедури примусового виконання та стану виконавчого провадження з примусового виконання судового акту) не повною мірою узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який за загальним правилом вимагає безумовно обовязкового одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).
Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму судового контролю слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати істотні та вагомі причини, і не нівелювати значення правових процедур Закону України "Про виконавче провадження".
На вимогу суду відповідачем були подані докази, згідно з якими рішення суду виконано в частині проведення перерахунку розміру пенсії заявника з 01.04.2019р.; після проведеного перерахунку пенсія виплачується у повному розмірі; сума боргу з виплати пенсії у період з 01.04.2019р. по дату фактичного проведення перерахунку з 01.04.2019р. склала - 167.119,18грн.; виплата боргу запланована після отримання необхідних асигнувань.
Позивач у заяві, поданій у порядку ст.382 КАС України, правильності проведених пенсійним органом розрахунків не заперечує.
Стосовно виплати на користь заявника боргу з пенсії, котрий утворився протягом періоду 01.04.2019р. - календарна дата фактичного перерахунку пенсії у новому розмірі з 01.04.2019р. суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 та у рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022р. №1-р(ІІ)/2022 констатовано, що 20.02.2014р. була розпочата агресія Російської Федерації проти України, яка набула повномасштабного характеру з 24.02.2022р.
Згідно з ст.8 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій категорії громадян, до якої входить і заявник, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Використання коштів Державного бюджету України під час дії правового режиму воєнного стану на інші цілі, ніж виплата боргу із пенсії минулих періодів (за умови виплата поточних платежів як фінансового джерела існування людини) не може бути визнана судом протиправним діянням з огляду на потребу віддання беззаперечного пріоритету публічним інтересам суспільства на збереження територіальної цілісності України та державного суверенітету України.
До того ж матеріали звернення заявника не містять ані прямих, ані опосередкованих доказів вчинення відповідачем - суб`єктом владних повноважень дискримінації відносно заявника, виплати коштів іншим особам в рівнозначних умовах, існування у відповідача залишку невикористаних кошів по завершенню кожного календарного місяця.
У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.».
Доказів вчинення відповідачем - суб"єктом владних повноважень протиправних діянь з виконання рішень судів у справі станом на 20.09.2022р. (дата складання заяви у порядку ст.382 КАС України) матеріали справи не містять.
Тому суд не знаходить підстав для обтяження відповідача - суб"єкта владних повноважень будь-якими іншими додатковими обов`язками понад зміст резолютивної частини судового рішення у справі №520/15006/2020.
Відтак, суд не знаходить і підстав для застосування у даному конкретному випадку приписів ст.382 КАС України.
Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 241-243, 248, 249, 256, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
Заяву представника позивача від 20.09.2022р., подану у порядку ст.382 КАС України - залишити без задоволення.
Роз"яснити, що рішення набирає законної сили з моменту підписання; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття.

Суддя А.В. Сліденко