Справа № 640/9415/21
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

03 жовтня 2022 року м. Київ № 640/9415/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - Відповідач, Укртрансбезпека), у якій просив:
1. визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.03.2021 № 317-К «Про звільнення ОСОБА_1 »;
2. поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення - начальник сервісного центру (відділу) по наданню адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Державної служби України з безпеки на транспорті з 02.03.2021;
3. стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.03.2021 по день фактичного виходу на роботу, виходячи із середньоденного розміру заробітку 1069,46 грн., з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;
4. стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 8 000,00 грн., з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;
5. зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті у разі відсутності посади заступника начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення - начальник сервісного центру (відділу) по наданню адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг у штатному розписі Державної служби України з безпеки на транспорті у зв`язку зі зміною штатного розпису, запропонувати ОСОБА_1 посаду рівнозначну тій, яку він займав до звільнення з посади державної служби згідно наказу від 01.03.2021 № 317-К та працевлаштувати його на такій посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2022, з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2022 про виправлення описки, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.03.2021 № 317-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення - начальник сервісного центру (відділу) по наданню адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Державної служби України з безпеки на транспорті з 02.03.2021 або на рівнозначній посаді, з якої ОСОБА_1 звільнено.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.03.2021 по 17.02.2022 у розмірі 258 809,32 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дев`ять гривень 32 копійки).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 03.03.2021 на посаді заступника начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення - начальник сервісного центру (відділу) по наданню адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Державної служби України з безпеки на транспорті з 02.03.2021 або на рівнозначній посаді, з якої ОСОБА_1 звільнено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 22 458,66 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім гривень 66 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Позивачем 05.09.2022 подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу у розмірі 40 908,00 грн.

Відповідачем 14.09.2022 подано клопотання про зменшення розміру заявленої позивачем суми витрат на професійну допомогу.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що судове рішення у даній справі прийнято у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути подану заяву про винесення додаткового рішення в письмовому провадженні без виклику учасників справи.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження суми понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правничої (правової) допомоги б/н від 17.03.2021, акт приймання-передачі адвокатських послуг від 02.09.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.09.2022 на суму 32 000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23.03.2021 на суму 8 000,00 грн., розрахунок загальної суми витрат від 02.09.2022, рахунок платної правової допомоги від 02.09.2022.

При вирішенні питання про розмір витрат на професійну допомогу судом проаналізовано складність даної справи. Представником позивача зібрано великий обсяг доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, їх аналіз та обробка зумовила значні витрати часу адвокатами на надання правничої допомоги в межах цієї справи. Наведені докази, що зібрані, проаналізовані та подані до суду, свідчать, що представниками позивача здійснено великий обсяг відповідної роботи та витрачено значну кількість часу для цього. З огляду на це суд вважає, що дана справа відноситься до складних справ.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17 витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами.

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання Відповідача на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу щодо збирання доказів.

Відповідачем у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення зазначено про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу із ціною позову.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наведені докази в своїй сукупності свідчать, що розмір заявлених Позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 40 908,00 грн. є співмірним, обґрунтованим та пропорційним зі складністю справи, обсягом та часом, витраченим на надання послуг, а також ціною позову.

Водночас, згідно з ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 20 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже заява позивача про винесення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати підлягає задоволенню частково.

На підставі вище викладеного, ст. 250, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 454,00 грн. (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Додаткове рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржено.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ просп. Перемоги, буд. 14; ).

Суддя Н.М. Клименчук