Справа № 160/5055/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/5055/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року (головуючий суддя: Врона О.В.), по адміністративній справі № 160/5055/22, розглянутій в спрощеному провадженні

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпропетровська обласна прокуратура(далі прокуратура) 04.04.202 року звернулась до суду із позовом до відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України( далі Департаменту ДВС), в якому просить визнати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г.(далі державного виконавця Григорян О.Г.)від 16.02.2022 року про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру у виконавчому провадженні ВП №67822683 протиправною та скасувати.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що державний виконавець Григорян О.Г винесла постанову про накладення штрафу від 16.02.2022 року у виконавчому провадженні ВП №67822683, без врахування повідомлення позивача про неможливість виконати судове рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року позов задоволено, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту ДВС стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріально-го права, та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає на-ступне.

Відповідно до приписів ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтувати-ся на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, а вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.12.2021року державним виконавцем Григорян О.Г. відкрите виконавче провадження ВП №67822683 за виконавчим листом від 25.11.2021року, виданого у виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2021року у справі №160/3129/21, яким зобов`язано прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 37 836,00 грн. за період з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

Згідно матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла до прокуратури 22.12.2021 року.

29.12.2021 року позивач листом №21-817вих-21 повідомив державного виконавця Григорян О.Г про неможливість виконати рішення суду по справі №160/3129/21 через те, що кошторисом прокуратури не передбачено видатків, які можуть бути спрямовані на виконання рішення суду у цій справі, та через незрозумілість механізму виконання таких рішень, оскільки відсутні будь-які відомчі нормативні акти, роз`яснення, рекомендації з цього питання.

Державним виконавцем Григорян О.Г. у виконавчому провадженні №67822683 за невиконання рішення суду без поважних підстав 16.02.2022 року винесено постанову про стягнення з прокуратури штрафу в сумі 5100,00 грн., яка отримана позивачем 23.02.2022 року.

Не погодившись із постановою про стягнення штрафу, позивач оскаржив постанову державного виконавця в судовому порядку.

Предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин та вимоги стосовно негайного виконання цього рішення.

Приписами п.9 ч. 2 ст. 19, ч.1,2 ст.129-1 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; одним із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення; суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно положень ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому ви-конанню;

За приписами ч.1, п.1 ч.2, п.16 ч.3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Викладене свідчить, що нормами Конституції України ,КАС України та Закону N 1404-VIII регламентовано, що судове рішення, яке вступило в законну силу, є обов`язковим до виконання, за невиконання судового рішення передбачено юридичну відповідальність.

Законом № 1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати заходи щодо примусового виконання рішень, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема шляхом винесення постанов про накладення стягнення у вигляді штрафу та вимог щодо виконання рішень, які є обов`язковими на всій території України. У свою чергу, вказаним законом визначено, що постанова про накладення на боржника штрафу виноситься за умови невиконання рішення без поважних причин, однак, не визначено, які саме обставини є поважними.

У справі, що розглядається, боржником у ВП №67822683 є Дніпропетровська обласна прокуратура, яка, відповідно до виконавчого листа №160/3129/21, виданого 25.11.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, повинна здійснити нарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Не виконуючи рішення суду, боржник посилається на наявність поважних причин, а саме відсутність кошторису, яким не передбачено видатків у прокуратури, які можуть бути спрямовані на виконання рішення суду у цій справі та незрозумілість порядку виконання рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судове рішення у справі №160/3129/21, яким зобов`язано прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, на момент виникнення спірних правовідносин набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, враховуючи і прокуратуру.

Суд першої інстанції при розгляді справи застосував правовий висновок Верховного Суду по справі № 821/1568/16 від 12.12.2018 року за подібними правовідносинами, в якому зазначено, що за змістом вищенаведеної норми ст. 75 Закону № 1404-VIII, державний виконавець при винесені постанови про накладення штрафу на боржника повинен пересвідчитись, що рішення суду не виконується без поважних на те причин. Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірна постанова державного виконавця про накладення на прокуратуру штрафу прийнята передчасно без проведення перевірки стану виконання рішення суду, без з`ясування наявності чи відсутності поважних причин не виконання судового рішення.

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд апеляційної інстанції вважає доведеними обставини, що державний виконавець в межах наданих повноважень з дотриманням вимог Закону № 1404-VIII, при виконанні судового рішення по справі №160/3129/21, виявив невиконання в передбачені цим Законом строки прокуратурою рішення суду без поважних причин, та вчинив правомірні дії щодо прийняття оскаржуваної постанови про накладання на боржника прокуратуру- штрафу, оскільки відсутність у кошторисі боржника як суб`єкта владних повноважень коштів, які можуть бути спрямовані на виконання рішення суду у цій справі, не може вважатися поважною причиною для невиконання судового рішення.

Незрозумілість механізму виконання рішення суду може бути усунута прокуратурою шляхом звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення в порядку ст.254 КАС України.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн. на підставі приписів ч.1 ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року по адміністративній справі № 160/5055/22 скасувати та прийняти постанову.

В задоволенні позову Дніпропетровської обласної прокуратури до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий