Справа № 420/14319/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
31 жовтня 2022 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Одеського апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Одеського апеляційного суду, в якому позивач просить:
визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду, пов`язані із нарахуванням та виплатою суддівської винагороди, в період з 01 січня 2020 року по дату ухвалення судом рішення по даній справі, не у відповідності до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України, пов`язані із не виділенням Одеському апеляційному суду необхідних (достатніх) і передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів» коштів для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди;
зобов`язати Одеський апеляційний суд здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по дату ухвалення судом рішення по даній справі, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмежень, передбачених статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», передати ці відомості до Державної судової адміністрації України та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше сплачених сум, з відрахуванням передбачених діючим законодавством обов`язкових платежів;
зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити (профінансувати) Одеському апеляційному суду необхідні кошти для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по дату ухвалення судом рішення по даній справі, визначеної відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
зобов`язати Одеський апеляційний суд з дати ухвалення судом рішення по даній справі нараховувати та виплачувати, а Державну судову адміністрацію України виділяти (фінансувати) Одеському апеляційному суду необхідні кошти для виплати судці Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, передбаченому спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій і статус судців», в редакції чинній на час здійснення нарахування суддівської винагороди.
Ухвалою суду від 13.10.2022 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу повідомлено про необхідність усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску, а також доказів сплати судового збору в розмірі 992,40 грн, або доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.
Від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що частинами 3, 4 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. При цьому закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Це положення процесуального закону узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява № 126/05, п. 102- 111).
Покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року по справі №9901/315/20 (провадження № 11-151заі21) щодо застосування принципу не зворотної дії в часі, позивач зазначив, що за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія).
Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності.
Позивач вважає, що по спору в даній справі ним у будь-якому випадку не пропущено строк звернення до адміністративного суду та стосовно даного позову підлягає застосуванню саме строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції станом на 19 липня 2022 року.
В заяві про усунення недоліків позивач зазначає, що по даній справі виник спір щодо неправомірних дій відповідачів щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період, починаючи з 01 січня 2021 року. До 19 липня 2022 року діюче законодавство не обмежувало жодним строком звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати /суддівської винагороди, тобто я міг звернутися до суду з позовом у будь-який час протягом періоду - з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року включно. Оскільки станом на 19 липня 2022 року спір не було вирішено, права позивача не були відновлено, то тримісячний строк звернення з позовом до суду про вирішення спору по даній справі повинен рахуватися з 19 липня 2022 року по 19 жовтня 2022 року. З позовом по даній справі позивач звернувся 07 жовтня 2022 року, тобто протягом строку, встановленого ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України № 2352-ІХ. У протилежному випадку буде порушено принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Предмет позову стосується виплати суддівської винагороди, тобто він не стосується ні питань прийняття позивача на публічну службу, ні проходження публічної служби, ні звільнення з публічної служби. Тому, вважає, що на правовідносини сторін по даній справі не розповсюджується місячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України (по аналогії - ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачає місячний строк при звільненні, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні - тримісячний строк).
За твердженням позивач, чисельна і стала судова практика Верховного Суду виходить з того, що у питаннях дотримання строку звернення до адміністративного суду осіб, які перебувають на публічній службі, у справах про стягнення належної їм заробітної плати (до чого прирівнюється суддівська винагорода), у разі порушення законодавства про оплату праці, застосовуються положення статті 233 КЗпП України, а ні положення ст. 122 КАС України. Таким чином, наразі підлягає застосуванню стаття 233 КЗпП України, в редакції Закону України № 2352-ІХ, яка набрала чинності 19 липня 2022 року, і обмежує строк звернення до суду у спорі діючого працівника з виплати належних йому сум заробітної плати трьома місяцями з часу коли він дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав.
Оскільки обмеження строку звернення до суду відбулось 19 липня 2022 року, з набуттям чинності Закону України № 2352-ІХ, то перебіг строку звернення до суду про стягнення суддівської винагороди повинен рахуватися саме з цієї дати.
За таких обставин, станом на 07 жовтня 2022 року - дата подання адміністративного позову до суду вищевказаний, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, тримісячний строк не є пропущеним.
Закон України № 2352-ІХ набрав чинності - 19 липня 2022 року, позов подано - 07 жовтня 2022 року, тому у будь-якому випадку не пропущено і передбачений ч. 1 ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.
Позивач вважає за необхідне також зазначити, що у позові заявлено вимоги, які стосуються періоду, починаючи з 01 січня 2020 року. Порушення права позивача є триваючим. Тому, усі вимоги позову у будь-якому випадку не можуть бути залишені без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Розглянувши клопотання позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1-3 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Пунктами 1, 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат.
З огляду на викладене, нарахування суддівської винагороди є невід`ємною складовою проходження публічної служби.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення суддівської винагороди є спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
Частиною 5 статті 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В свою чергу, суд зазначає, що на інше застосування норм матеріального права, ніж у висновках Верховного Суду, може впливати подальша зміна законодавства, що регулює ці правовідносини, та інший предмет спору у подібних правовідносинах.
Між тим, як вже зазначалось в ухвалі суду від 13.10.2022 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набув чинності 19.07.2022 року внесено зміни до ст. 233 КЗпП, а отже змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.
Таким чином, станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом стаття 233 КЗпП не містить норми, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Необґрунтованими також є і доводи позивача щодо застосування незворотності дії нормативно-правового акту в часі.
Згідно з статтею 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Однак, суд зазначає, що за загальним правилом, конкуренція правових норм у часі повинна вирішуватися на користь норми, прийнятої пізніше, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даний етап розвитку суспільства, на думку законодавця, є більш доцільними.
З огляду на викладене, необґрунтованими є доводи позивача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогами про:
визнання протиправними дій Одеського апеляційного суду, пов`язані із нарахуванням та виплатою суддівської винагороди, в період з 01 січня 2020 року по 31.08.2022 року, не у відповідності до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
зобов`язати Одеський апеляційний суд здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмежень, передбачених статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», передати ці відомості до Державної судової адміністрації України та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше сплачених сум, з відрахуванням передбачених діючим законодавством обов`язкових платежів.
А також без розгляду підлягають похідні вимоги щодо зобов`язання Державну судову адміністрацію України виділити (профінансувати) Одеському апеляційному суду необхідні кошти для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, визначеної відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Враховуючи зазначене, позивачем пропущено строки звернення до суду з даним адміністративним позовом, а зазначені позивачем обставини щодо відсутності підстав для застосування строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими.
Відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд повертає адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Одеського апеляційного суду про визнання протиправними дій Одеського апеляційного суду, пов`язані із нарахуванням та виплатою суддівської винагороди, в період з 01 січня 2020 року по 31.08.2022 року, не у відповідності до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; зобов`язати Одеський апеляційний суд здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмежень, передбачених статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», передати ці відомості до Державної судової адміністрації України та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше сплачених сум, з відрахуванням передбачених діючим законодавством обов`язкових платежів; зобов`язання Державну судову адміністрацію України виділити (профінансувати) Одеському апеляційному суду необхідні кошти для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, визначеної відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 172 КАС України, суддя
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Одеського апеляційного суду про визнання протиправними дій Одеського апеляційного суду, пов`язані із нарахуванням та виплатою суддівської винагороди, в період з 01 січня 2020 року по 31.08.2022 року, не у відповідності до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; зобов`язати Одеський апеляційний суд здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмежень, передбачених статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», передати ці відомості до Державної судової адміністрації України та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше сплачених сум, з відрахуванням передбачених діючим законодавством обов`язкових платежів; зобов`язання Державну судову адміністрацію України виділити (профінансувати) Одеському апеляційному суду необхідні кошти для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31.08.2022 року, визначеної відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293-295 КАС України.

Суддя П.П. Марин