Справа № 640/15667/22
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Київ № 640/15667/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Шевченківське РВ ДВС), в якому позивачка просила суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що полягає у відмові зняти арешт на належний позивачці на праві власності автомобіль NISSAN ALMERA, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладений на підставі постанови №221/26 від 20.01.2006 року старшого державного виконавця Державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва Петруцького Р.В.;

2) зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Саксаганського, 110, місто Київ, 01032, ) зняти арешт на належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль NISSAN ALMERA, 1996 року випуску, кузов кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , накладений на підставі постанови №221/26 від 20.01.2006 року старшого державного виконавця Державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва Петруцького Р.В.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що ОСОБА_1 є власницею автомобіля NISSAN ALMERA, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу). У серпні 2022 року позивачка вирішила відчужити вказаний автомобіль, у зв`язку із чим, звернулась до Територіального сервісного центру МВС №8041 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві для зняття з обліку свого транспортного засобу. Однак, їй було відмовлено у проведенні операції відчуження з тієї причини, що за даними АІС «Арешт АМТ» названий автомобіль значиться в арешті на підставі постанови №221/26 від 20.01.2006 старшого державного виконавця Державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва Петруцького Р.В. З огляду на те, що жодних документів чи повідомлень від органу ДВС про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на своє майно (автомобіль) позивачка не отримувала, то вона звернулася із письмовою заявою про надання інформації про відсутність відкритих виконавчих проваджень до відповідача. У відповідь позивачка отримала від Шевченківського РВ ДВС лист від 12.08.2022 вих. №12672/18.10-22, яким її повідомлено про відсутність в системі АСВП інформації про винесення державним виконавцем Петруцьким Р.В. постанови №221/26 від 20.01.2006. Крім того, до відома позивачки було доведено те, що виконавчі провадження, які були завершені за період з 2006 по 2018 роки та журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, знищені, що у свою чергу унеможливило надання відповідної інформації стосовно винесення постанови про розшук транспортного засобу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі №640/15667/22 за вказаним позовом, призначено судове засідання у справі, а також встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву разом з витребуваними доказами (а саме копіями документів (рішень), на підставі яких був накладений арешт на автомобіль позивачки).

Зокрема, копія зазначеної ухвали суду була доставлена до зареєстрованого Електронного кабінету Шевченківського РВ ДВС у підсистемі «Електронний суд» 11.10.2022. Таким чином, про відкриття провадження у справі, дату, час і місце проведення судового засідання у справі учасники спору були повідомлені належним чином. Однак у встановлений судом строк відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позов та додаткових документальних доказів не скористався, вказані та запитувані судом матеріали до суду не подав.

У призначене на 19.10.2022 судове засідання сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, та водночас позивачка в п. 2 прохальної частини свого позову заявила про розгляд справи за її відсутності. На підставі викладеного, судом ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачкою документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 значиться власницею легкового автомобіля марки NISSAN модель ALMERA, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 .

Як вбачається зі змісту долученої до позову роздруківки інформації з автоматизованої інформації системи «Арешт АМТ» автомобіль NISSAN ALMERA з кузовом № НОМЕР_1 значиться в арешті на підставі постанови ДВС у Шевченківському районі від 20.01.2006 №221/26.

У контексті з наведеним ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із письмовою заявою (вх. №24746 від 03.08.2022) щодо надання інформації про відсутність відкритих виконавчих проваджень.

За результатами розгляду цього звернення ОСОБА_1 відповідач надав їй письмову відповідь (лист вих. №12672/18.10-22 від 12.08.2022) наступного змісту: «Згідно відомостей, які містяться в системі АСВП інформація відносно постанови №221/26 від 20.01.2006, винесеної державним виконавцем Петруцьким Р.В., відсутня. …повідомляємо, що виконавчі провадження, які завершені за період 2006 по 2018 та журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю знищено, що не уможливлює надання відповідної інформації відносно винесення постанови про розшук транспортного засобу.».

Поряд з цим, Територіальний сервісний МВС №8041 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві повідомив позивачу про те, що зняти розшук з майна (транспортних засобів) за наданим листом Шевченківського РВ ДВС не має можливості, та що для зняття розшуку з майна необхідно надати оригінал чи засвідчену належним чином копію постанови про зняття з розшуку майна боржника.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (що діяв до 05.01.2017), виконавче провадження як завершальна стадія судового

провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання

рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 цієї ж статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження серед іншого має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та

зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У свою чергу, процедура накладення арешту на майно боржника врегульована ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в т.ч. шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Дослідивши долучену позивачкою до матеріалів позову копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстр. №80559469 від 29.09.2022) суд встановив, що за змістом цього Витягу інформація про будь-які обтяження, накладені на майно з серійним номером JN1FAAN15U0004100, відсутня.

Поряд з цим, за даними роздруківки інформації з автоматизованої інформації системи «Арешт АМТ» автомобіль NISSAN ALMERA з кузовом № НОМЕР_1 значиться в арешті, накладення якого здійснено на підставі постанови ДВС у Шевченківському районі від 20.01.2006 №221/26.

В ході розгляду даної справи відповідач всупереч вимог суду жодних документів в обґрунтування наявності правових підстав для накладення арешту на майно (автомобіль) NISSAN ALMERA з кузовом № НОМЕР_1 не подав, та про наявність таких у Шевченківському РВ ДВС суд не повідомив. Натомість, як вбачається з тексту листа Шевченківського РВ ДВС №12672/18.10-22 від 12.08.2022 інформація про винесення державним виконавцем Петруцьким Р.В. постанови про накладення арешту на майно боржника від 20.01.2006 №221/26 в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня, та матеріали виконавчих проваджень, які були завершені за період з 2006 по 2016 роки знищені.

У контексті з наведеним суд враховує те, що ч. 1 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною шостою вказаної норми визначено, що для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників та належних користувачів ведеться Єдиний державний реєстр транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Пунктами 1 і 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, передбачено, що на території України встановлюється єдина процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Зокрема, після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про: розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

Цим же Порядком визначено, що забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.

Аналогічні приписи визначені Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженою Наказом МВС України від 11.08.2010 №379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861.

В ході судового розгляду цієї справи відповідач не заперечував та документально не спростував достовірність та актуальність наявних у територіального органу МВС відомостей про накладення органом ДВС арешту на автомобіль позивачки на підставі постанови від 20.01.2006.

Відповідно до норм ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (що втрати чинність з 05.01.2017), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

При цьому, як передбачалося ч. 3 ст. 50 цього ж Закону за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 40 діючого до сьогодні Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, державний виконавець зобов`язаний зняти накладений арешт на майно (кошти) боржника.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 59 зазначеного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (у чинній редакції) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи у сукупності суд встановив, що в останніх відсутні докази правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного на майно позивачки згідно постанови ДВС у Шевченківському районі від 20.01.2006 №221/26 арешту, та відповідно дійшов висновку, що арешт накладений на майно позивачки за відсутності виконавчого провадження підлягає скасуванню. Також суд дійшов висновку, що встановлені фактичні обставини є законодавчо встановленою підставою для вчинення саме відповідачем відповідних дій щодо зняття арешту з визначеного позивачем майна, однак таких орган ДВС протиправно не вчинив, чим допустив по відношенню до позивачки протиправну бездіяльність.

Статтею 41 Конституції України визначено право кожного вільно володіти користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено наявності відкритого виконавчого провадження та не підтверджено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на рухоме майно (автомобіль) позивачки. А тому, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 16.09.2022, ОСОБА_1 під час звернення до суду з цим адміністративним позовом сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в сумі 992,400 грн.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 246, 268 - 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не знятті арешту з автомобіля NISSAN ALMERA, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладеного на підставі постанови 20.01.2006 №221/26.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з автомобіля NISSAN ALMERA, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладений на підставі постанови 20.01.2006 №221/26.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок