Справа № 300/2669/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"01" листопада 2022 р. справа № 300/2669/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення за виконавчим листом, виданим у справі №300/2669/21, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 24.10.2022 звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення за виконавчим листом, виданим у справі №300/2669/21.
Заява мотивована тим, що управлінням Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську повернуто виконавчий лист у зв`язку з тим, що Івано-Франківська міська рада не внесена до реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, немає відкритих рахунків та не обслуговується як бюджетна установа в управлінні казначейства. В той же час, листом від 26.09.2022 управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську повідомило позивача про те, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради має відкриті рахунки в органі казначейства. Позивач вважає, що вказана обставина є такою, що ускладнює виконання рішення в частині стягнення судових витрат, тому наявні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення у даній справі, шляхом заміни боржника з Івано-Франківської міської ради на Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.
Представником Івано-Франківської міської ради 28.10.2022 подано до суду заперечення щодо заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, у яких зазначив, що Івано-Франківська міська рада та Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є різними юридичними особами і мають різні повноваження та функції. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Позивач в судове засідання не прибула, однак у поданій заяві просила заяву розглянути за її відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду заяви повідомлявся судом.
Згідно частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
За таких обставин суд вважає, що, із врахуванням положень частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви можливий за відсутності представників сторін та розглянув справу в порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши заяву способу і порядку виконання судового рішення, дослідивши матеріали справи, судом встановлене таке.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №300/2669/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 29.04.2021 за №185-8 в частині та зобов`язання до вчинення дій, відмовлено (а.с.34-40).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №300/2669/21 та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано п.12.11. рішення Івано-Франківської міської ради від 29.04.2021 за №185-8 в частині відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального садівництва: громадянці ОСОБА_1 в с. Березівка, урочище «Обриша», орієнтовною площею 0,1120 га кадастровий номер :02:002:1179. Зобов`язано Івано-Франківську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1120 га кадастровий номер :02:002:1179 для ведення індивідуального садівництва. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4540,00 грн.(а.с.55-61).

30.06.2022 Івано-Франківським окружним адміністративним судом за заявою ОСОБА_1 видано виконавчі листи, отримані нею 19.08.2022 (а.с.68).

22.08.2022 ОСОБА_1 подала до управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську заяву про стягнення з Івано-Франківської міської ради судових витрат в сумі 4540,00 грн., на підставі виконавчого листа виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 30.06.2022 у справі №300/2669/21.

Листом від 31.08.2022 управлінням Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську повернуто виконавчий лист у зв`язку з тим, що Івано-Франківська міська рада не внесена до реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не має відкритих рахунків та не обслуговується як бюджетна установа в управлінні казначейства (а.с.81,82).

Крім того, листом від 26.09.2022 управлінням Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську повідомлено ОСОБА_1 про те, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради має відкриті рахунки в органі казначейства (а.с.83).

Як наслідок, ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у даній справі, шляхом заміни боржника з Івано-Франківської міської ради на Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Вирішуючи заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у даній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 378 КАС України за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу чи порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як зазначено Конституційним Судом України у рішенні від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012 зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

Слід зазначити, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні, та означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 5 КАС України. Під зміною способу виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості виконання такого у раніше встановлений спосіб.

Водночас, законодавець чітко визначив як підстави за наслідком настання яких може бути встановлено чи змінено спосіб або порядок виконання судового рішення - обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, так і суб`єктів звернення із відповідною заявою - стягувач чи державний виконавець у встановлених законом випадках.

Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на справедливий суд (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Стаття 13 Конвенції прямо виражає обов`язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією небезпідставної скарги, та надання відповідного відшкодування (див. справу Кудла проти Польщі (Kudla v. Poland) [GC], №30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI).

Зміст зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; ефективність засобу юридичного захисту у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (див. згадане вище рішення у справі Кудли, пп. 157-158; та рішення у справі Вассерман проти Росії (№ 2) (Wasserman v. Russia) (no. 2), №21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).

Слід зауважити, що у даному випадку заява стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення суду за своєю правовою природою, у розумінні положень ст.378 КАС України, не є заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, а по своїй суті є заявою про заміну боржника Івано-Франківської міської ради на Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на стадії виконання рішення суду, що фактично, на переконання заявника, є єдиною причиною яка ускладнює виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат.

Так, відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 51 Закону України Про місцеве самоврядування, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

Таким чином, Івано-Франківська міська рада та Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є самостійними юридичними особами та суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідачем та боржником у даній справі є саме Івано-Франківська міська рада, а Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради не був та не є стороною у справі №300/2669/21, щодо нього позивачем не заявлялись жодні позовні вимоги, а отже ця юридична особа не може виконувати обов`язки за боржника - Івано-Франківську міську раду, без існування визначених законом підстав.

При цьому, суд зазначає, що згідно з статтею 378 КАС України зміна способу виконання рішення суду не передбачає заміну сторони виконавчого провадження.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про те, що стягнення коштів з виконавчого комітету не є зміною способу та порядку виконання рішення, оскільки заміна боржника у зобов`язанні на особу, яка не залучалася до участі у справі, є фактично зміною змісту рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 травня 2018 року у справі №537/2235/16.

Разом з тим, навіть за відсутності відкритого рахунку Івано-Франківської міської ради у Казначейській службі, виконавчий лист у справі №300/2669/21 підлягає виконанню відповідною виконавчою службою.

Як наслідок, суд зазначає, що правові підстави для задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення у запропонований ним спосіб відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 241-243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення за виконавчим листом, виданим у справі №300/2669/21 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.