Справа № 320/17406/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Єгорової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року (повний текст виготовлено 08 липня 2022 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.11.2021 №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року адміністративний позов задоволено:

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 17.11.2021 №.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд» судовий збір у сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про суттєві невідповідності у кількості поставленого товару відповідно до укладених договорів поставки та складських квитанцій.

Також, відповідач вказує, що контрагентом позивача ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» не встановлено придбання сої врожаю 2020 року, а також послуг по посіву, обробітку та збиранню та перевезенню сої врожаю 2020 року.

Крім того, відповідач наголошує, що згідно з наявною інформацією, ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» протягом 2020 року користувалось земельними ділянками 379,3120 га. В той же час, для вирощування та реалізації тієї кількості продукції, яка придбана покупцем, необхідно зібрати посівну площу у розмірі 428,89 га, що, в свою чергу, вказує на нереальність операції.

Також не погоджуючись з таким рішенням суду в частині витрат на правничу допомогу, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, стягнути з бюджетних асигнувань контролюючого органу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» витрати на правничу допомогу в сумі 91 090,98 грн. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині рішення порушено норми процесуального права.

Позивач вказує, що не погоджується зі зменшенням судом витрат на правничу допомогу до 20 000,00 грн.

Також, позивач зазначає, що суд першої інстанції не стягнув передбачений довгором про надання правничої допомоги гонорар успіху, останній залиився поза увагою суду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 жовтня 2022 року.

17 жовтня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000», в якому позивач просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Позивач вказує про наявність у нього необхідних потужностей.

Щодо доводів про розбіжності у вазі поставленого товару, позивач вказує, що останні в акті перевірки не фіксувались, тому не можуть бути покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, позивач вказує, що він довів належними, достатніми та допустимими доказами реальність операцій, повний ланцюг закупівлі сої, його переробки на власних потужностях та реалізації продуктів переробки, рух коштів та отримання доходу від такої господарської операції.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю. Проти задоволення апеляційної скарги контролюючого органу заперечував.

Представник відповідача просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» 11.12.2009 було зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації наявної в Реєстрі платників податку на додану вартість (за посиланням https://cabinet.tax.gov.ua/registers/pdv) позивач має статус платника податку на додану вартість з 09.03.2010, індивідуальний податковий номер 28.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000" (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу товару № 121-с, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця сою урожаю 2020 року (код товару за УКТ ЗЕД 1201), а покупець прийняти та оплатити його згідно умов цього договору.

Відповідно до пунктів 3.1-3.2 договору ціна товару без ПДВ за цим договором складає 16535, 09 грн. за одну метричну тонну, ПДВ - 2314,91 грн., ціна товару з ПДВ складає 18850 грн. за одну метричну тонну.

Загальна вартість товару без ПДВ за цим договором складає 3307018 грн., ПДВ - 462982,52 грн., загальна вартість товару з ПДВ 3770000,52 грн.

Умови та строки поставки товару визначені в п. 4 договору:

4.1. Постачальник зобов`язаний поставити Товар в повному обсязі в строк до 14 травня 2021 року.

4.2. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця у місці поставки за адресою: Київська область. Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, Автодорога Київ - Одеса 82км +500м.

4.3. Доставка Товару здійснюється автотранспортом Постачальника та за його рахунок, відповідальність за навантаження транспортного засобу несе Постачальник.

4.5. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується оформленням видаткової накладної на Товар виданою на ім`я Покупця датою прийняття товару Покупцем у місці поставки.

Також, умовами договору передбачено, що постачальник при заключенні даного договору зобов`язаний надати покупцю копії довідки з сільської ради про площу та склад с/г угідь та копії статистичних даних.

24.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000" (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу товару № 134-с, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця сою урожаю 2020 року (код товару за УКТ ЗЕД 1201), а покупець прийняти та оплатити його згідно умов цього договору.

Кількість та якість товару:

Товар поставляється в кількості 60,00т+/-10%.

Ціна та загальна вартість Договору:

3.1. Ціна товару без ПДВ за цим договором складає 16 666,67грн за одну метричну тонну, ПДВ- 2 333,33 грн. Ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 19 000,00 грн. за одну метричну тону.

3.2. Загальна вартість Товару без ПДВ за цим Договором складає 1 000 000,20грн, ПДВ - 140 000,03 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 1 140 000,23 гри., +/-10%, згідно п.2.1.

Умови та строки поставки товару

4.1. Постачальник зобов`язаний поставити Товар в повному обсязі в строк до 31 травня 2021 року.

4.2. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця у місці поставки за адресою: Київська область, Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, Автодорога Київ - Одеса 82км+500м.

4.3. Доставка Товару здійснюється автотранспортом Постачальника та за його рахунок, відповідальність за навантаження транспортного засобу несе Постачальник.

4.5. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується оформленням Видаткової накладної на Товар виданою на ім`я Покупця датою прийняття товару покупцем у місці поставки.

Також, умовами договору передбачено, що постачальник при заключенні даного договору зобов`язаний надати покупцю копії довідки з сільської ради про площу та склад с/г угідь та копії статистичних даних.

25.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000" (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу товару № 135-с, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця сою урожаю 2020 року (код товару за УКТ ЗЕД 1201), а покупець прийняти та оплатити його згідно умов цього договору.

Кількість та якість товару

2.1. Товар поставляється в кількості 250,00т+/-10%

Ціна та загальна вартість Договору

3.1. Ціна товару без ПДВ за цим договором складає 16 929,82грн за одну метричну тонну, ПДВ- 2 370,18 грн. Ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 19 300,00 грн. за одну метричну тону.

3.2. Загальна вартість Товару без ПДВ за цим Договором складає 4 232 455,00грн, ПДВ - І92 543,70 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 4 824 998,70 грн., +/-10%, згідно п.2.1.

Умови та строки поставки товару

4.1. Постачальник зобов`язаний поставити Товар в повному обсязі в строк до 31 травня 2021 року.

4.2. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця у місці поставки за адресою: Київська область, Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, Автодорога Київ -Одеса 82км +500м.

4.3. Доставка Товару здійснюється автотранспортом Постачальника та за його рахунок, відповідальність за навантаження транспортного засобу несе Постачальник.

4.5. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується оформленням видаткової накладної на Товар виданою на ім`я Покупця датою прийняття товару Покупцем у місці поставки.

Також, умовами договору передбачено, що постачальник при заключенні даного договору зобов`язаний надати покупцю копії довідки з сільської ради про площу та склад с/г угідь та копії статистичних даних.

28.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000" (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу товару № 141-с, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця сою урожаю 2020 року (код товару за УКТ ЗЕД 1201), а покупець прийняти та оплатити його згідно умов цього договору.

Кількість та якість товару

2.1. Товар поставляється в кількості 300,00т+/-10%

Ціна та загальна вартість Договору

3.1. Ціна товару без ПДВ за цим договором складає 17 017,54грн за одну метричну тонну.

3.2. Загальна вартість Товару без ПДВ за цим Договором складає 5 105 262,00грн, ПДВ - 714 736,68 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 5 819 998,68 грн., +/-10%, згідно п.2.1.

Умови та строки поставки товару

4.1. Постачальник зобов`язаний поставити Товар в повному обсязі в строк до 04 червня 2021 року.

4.2. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця у місці поставки за адресою: Київська область. Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, Автодорога Київ - Одеса 82км +500м.

4.3. Доставка Товару здійснюється автотранспортом Постачальника та за його рахунок, відповідальність за навантаження транспортного засобу несе Постачальник.

4.5. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується оформленням видаткової накладної на Товар виданою на ім`я Покупця датою прийняття товару Покупцем у місці поставки.

Також, умовами договору передбачено, що постачальник при заключенні даного договору зобов`язаний надати покупцю копії довідки з сільської ради про площу та склад с/г угідь та копії статистичних даних.

На виконання умов вказаних договорів, ТОВ "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" було передано, а ТОВ "Агротрейд-2000" прийнято товар (сою урожаю 2020 року ), про що сторонами були складені та підписані видаткові накладні (том 1 а.с. 68, 71, 75, 89, 102, 112, 134, 140, 145, 147, 150 ).

У зв`язку з невідповідністю якісних показників зерна базовим показникам, визначеним сторонами у договорах поставки, актом перерахунку ціни були перераховані ціни в сторону зменшення (а.с. 72, 91, 139, 149153 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок оплати за відвантажену продукцію ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» отримало від ТОВ «Агротрейд-2000» грошові кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 79-81, 95-96, 120-123, 158-163 т. 1), які містять печатку банку та підпис посадової особи банку.

Транспортування реалізованої продукції здійснювалося ТОВ "АЛЬКАНТО" на замовлення ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ», про що свідчать наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні (том 1 а.с. 70, 73, 76, 92, 93, 104-111, 113-115, 135-138, 141-144, 146, 148, 151-152).

Також, в матеріалах справи містяться фотографії автомобілів, які завозили придбаний товар на територію зернового складу позивача (а.с. 1-61 т. 2).

За результатами поставки зерна зерновим складом позивача зареєстровано складські квитанції на зерно (а.с. 77, 78, 94, 110-119, 154-157 т. 1).

За наслідками господарської операції складені податкові накладні, які позивачем долучені до матеріалів справи (т. 1 а.с. 82, 84, 97, 125-127, 164-175) та на підставі яких заявлено бюджетне відшкодування. На підставі направлень від 17.09.2021 року № 6572/10-36-07-05, № 6578/10-36-07-05 та наказу ДПС у Київській області від 17.09.2021 року за № 2071-п, виданого на підставі пп. 19*1.1.6 п. 19*1.1 ст. 19*1, пп. 20.1.4. п. 20.1. ст..20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України у 06.10.2021 по 12.10.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агротрейд-2000» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року податкової декларації з податку на додану вартість від 20.08.2021 року реєстраційний номер від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Результати перевірки оформлені актом від 19.10.2021 № 17346/10-36-07-05/36445855.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Агротрейд-2000» вимог пункту 198.1, п. 198.2, п.198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку про завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2021 року в розмірі 1 936 366, 28 грн.

Такі висновки контролюючий орган пов`язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між ТОВ «Агротрейд-2000» та ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ».

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.11.2021 №.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ», мету та обставини поставки та/або отримання товарів у власній господарській діяльності позивача, суд констатує необґрунтованість висновків контролюючого органу та їх спростування наданими позивачем копіями первинних бухгалтерських документів, які оформлено у відповідності до вимог статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та є такими, що підтверджують зміни у власному капіталі, рух активів позивача по сплаті за придбаний товар від свого контрагента, використання придбаного товару під час здійснення господарської діяльності та з метою отримання прибутку від такої господарської діяльності.

Суд першої інстанції вказав, що відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товарів/послуг) по ланцюгу від постачальника до покупця, від виконавця до замовника, встановлено зв`язок між фактом придбання товарів/послуг і господарською діяльністю позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

За правилами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Абзацом 1 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктами 200.10, 200.11 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Наведені правові норми свідчать, що для отримання платником податку права на бюджетне відшкодування необхідними та достатніми умовами є фактична сплата податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, відображення рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, у відповідній податковій декларації, подання документів, визначених у пунктах 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України та підтвердження відповідних сум відшкодування за результатами перевірки.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений та підтверджений належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Приписи ст. 9 вказаного Закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як було зазначено вище, з наявних у матеріалах справи документів суд першої інстанції правильно встановив, що вони містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Поряд з цим Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства.

Щодо посилання апелянта на те, що ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» об`єктивно не могло поставити ТОВ «Агротрейд - 2000» сою врожаю 2020 року у кількості 823,46 т, оскільки не має для цього достатньої кількості землі з урахуванням даних врожайності за 2020 рік по Україні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Перш за все, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач в акті перевірки та в апеляційній скарзі вказує, що ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» протягом 2020 року користувалося земельними дiлянками в кiлькостi 379,3120 га.

При цьому, у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник контролюючого органу підтвердив, що на праві власності ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» володіє більш ніж 3 000 га, а 379,3120 га, на які посилався відповідач, це кількість землі яка перебуває в оренді у контрагента позивача.

Тобто, відповідач сам підтвердив наявність не лише 379,3120 га, що, як він вказував, є недостатнім для вирощення кількості сої, яка була поставлена позивачу, а й більш ніж 3 000 га землі у власності ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ», що спростовує відповідні доводи апелянта.

Окрім того, згідно з наявними в матеріалах справи звітами про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» мало 80,33 га сільськогосподарських угідь, у тому числі ріллі 80,33 га для вирощування сої (т. 1 а.с. 176-177), 195,37 га сільськогосподарських угідь, у тому числі ріллі 195,37 га для вирощування сої (т. 1 а.с. 184-185), 731,62 га сільськогосподарських угідь, у тому числі ріллі 731,62 га для вирощування сої (т. 1 а.с. 192-193).

Апелянт вказував, що зі змісту відомостей веб-сайту ukrstat.gov.ua, середня урожайність сількогосподарських культур врожаю 2020 року, а саме сої, становила 19,2 ц/га, що робить об`єктивно неспроможним постачання ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ» позивачу 823,46 т сої у розрізі того, що за середньою врожайністю сої та отриманні обсягу виробництва у кількості 823,46 т сої необхідно було б зібрати посівну площу у розмірі 428,89 га.

В той же час, як було встановлено вище, матеріалами справи підтверджується наявність у контраегнта позивача набагато більш ніж 428,89 га посівних площ, ріллі, саме для вирощування сої, що свідчить про безпідставність доводів контролюючого органу.

Окрім того, як вірно звернув увагу в судовому засіданні представник позивача, відповідачем не було проведено зустрічну звірку контрагента ТОВ «ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ», а інформація, на яку посилається апелянт, є лише припущеннями та/або отримана з невстановлених джерел, баз, навіть найменувань яких податковий орган не вказує.

Надаючи оцінку посиланням апелянта на відсутність у ТОВ «АЛЬКАНТО» (фактично контрагента контравгента, автомобільний перевізник, залучений постачальником) ) об`єктивної можливості забезпечити перевезення сої, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

У постанові від 29.04.2021 у справі № 822/1865/15 Верховний Суд вказав на те, що відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 та, зокрема, від 14.12.2021 у справі № 280/3376/19 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Наведені висновки повністю узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії», яке наголошує на принципі персональної відповідальності платника та неможливості втручання у право власності особи, яка, попри можливе порушення своїм контрагентом податкового законодавства, є належним отримувачем поставлених товарів чи послуг.

Подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постанові від 11.12.2007 у справі № 21-1376во06, де зазначив, що «у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії підприємства та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу правових підстав для зменшення платнику податку суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Щодо апеляційної скарги позивача, у якій останній просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, стягнути з бюджетних асигнувань контролюючого органу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» витрати на правничу допомогу в сумі 91 090,98 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Першочергово, колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги позивача фактично стосуються стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в частині гонорару успіху.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» також погодився зі зменшенням судом першої інстанції суми заявлених витрат та виключення певних сум, та фактично наполягав лише на необхідності стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області гонорару успіху в сумі 58090,98 грн.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правової оцінки наявності/відсутності правових підстав для стягнення саме гонорару успіху, зафіксованого в договорі, не надав, щодо чого колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача були подані при зверненні до суду: договір про надання правової допомоги від 02.11.2021 №163; акт №1 від 07.12.2021; рахунок-фактуру №163/1 від 07.12.2021; платіжне доручення №2499 від 07.12.2021; акт №5 від 15.06.2022; рахунок-фактуру №163/5 від 15.06.2022; платіжне доручення №1330 від 15.06.2022.

Так, з наданого договору про надання правничої допомоги №163 від 02.11.2021 вбачається, що між адвокатським об`єднанням "МКБ ГРУПП" в особі керуючого партнера Миколюка М.Д. (адвокат) та ТОВ "Агротрейд-2000" (клієнт) укладено даний договір, згідно ст.1.1. якого сторони домовились, що адвокатське об`єднання на платній основі зобов`язується надати професійну правничу допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується сплатити обумовлені цим договором та актом приймання-передачі правничої допомоги.

Відповідно до п.п.2.1-2.5 договору гонорар адвоката за надання правничої допомоги становить 1000 грн/година роботи адвоката.

За виграну судову справу, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху у розмірі 3% від суми позову. Оплата здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі правничої допомоги. Авансова оплата здійснюється за погодженням сторін договору.

Відповідно до акту №1 приймання-передачі правничої допомоги від 07.12.2021 адвокат надав клієнту наступні послуги по підготовці та супроводженню даної судової справи у суді:

- надання консультацій клієнту з питань документальної позапланової перевірки - 1 год. - 1000 грн;

- аналіз матеріалів документальної позапланової перевірки, оформлених актом перевірки 19.10.2021 за №17346/10-36-07-05/36445855 - 3 год. - 3000 грн;

- аналіз договорів та первинних бухгалтерських документів, що стали об`єктом документальної позапланової перевірки - 3 год. - 3000 грн;

- аналіз судової практики - 1,5 год. - 1500 грн;

- аналіз міжнародної судової практики, зокрема рішень ЄСПЛ - 1,5 год. - 1500 грн;

- підготовка адміністративного позову - 8 год. - 8000 грн;

- формування доказової бази до адміністративного позову - 4 год. - 4000 грн;

- подання від імені клієнта адміністративного позову з додатками - 3 год. - 3000 грн.

Всього - 25 год. - 25 000 грн.

Платіжним дорученням №2499 від 07.12.2021 підтверджено сплату позивачем на рахунок адвокатського об`єднання вартості правничої допомоги, зазначеної в акті №1 від 07.12.2021 у розмірі 25 000 грн.

Також, відповідно до акту №5 від 15.06.2022 приймання-передачі правничої допомоги адвокат надав клієнту наступні послуги по підготовці та супроводженню даної судової справи у суді:

- підготовка пояснень по справі - 5 год. - 5000 грн;

- представництво інтересів позивача - 3 год. - 3000 грн.

Всього - 8 год. - 8000 грн.

Платіжним дорученням №1330 від 15.06.2022 підтверджено сплату позивачем на рахунок адвокатського об`єднання вартості правничої допомоги, зазначеної в акті №5 від 15.06.2022 у розмірі 8000 грн.

Також, представник позивача у своїй заяві стверджував про зобов`язання позивача сплатити йому гонорар успіху у розмірі 3% суми позову (58090,98 грн), який є складовою частиною гонорару адвоката, передбаченого договором про надання правової допомоги.

У постанові від 16.06.2020 року Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує те, що спір у цій справі містить потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є значними.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

У зв`язку із цим, колегія суддів бере до уваги, що дана справі містить значний обсяг матеріалів та зібраних позивачем доказів, а також враховує значну суму спірного податкового повідомлення-рішення.

Так, як вже було зазначено вище, за виграну судову справу, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху у розмірі 3% від суми позову, що в межах даної справи становить 58090,98 грн.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що розмір гонорару успіху в межах даної справи в розмірі 3% від суми спірного податкового повідомлення-рішення, у контексті наявних правовідносин, відповідає принципам розумності та співмірності, та в силу наведених приписів законодавства підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, колегія суддів також враховує, що у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача грунтовних заперечень проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу в частині гонорару успіху у заявленій сумі не навів.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» та наявність підстав для її часткового задоволення і стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суми гонорару успіху в розмірі 58090,98 грн.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні шляхом викладення абзацу третього у відповідній редакції, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року - змінити, викласти абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд» (код ЄДРПОУ - 36445855) судовий збір у сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн та витрати на правову допомогу у розмірі 78090,98 (сімдесят вісім тисяч дев`яносто гривень дев`яносто вісім копійок) грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної податкової служби у Київській області (код ЄДРПОУ - 44096797).»

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.М. Єгорова