Справа № 200/2535/22
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Справа№200/2535/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 11.08.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 11.08.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 28.01.2021 він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Проте, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через те, що його страховий стаж був менше аніж 28 років, а саме 27 років 8 місяців 27 днів. Після того, як позивач допрацював ще 03 місяці 17 днів він повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.08.2021. У вказаному рішенні відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 01.08.1980 по 24.04.1981 через наявність у трудовій книжці різниці між датою звільнення та датою наказу про звільнення, яка складала більше 1 місяця (наказ № 554к від 21.10.1981). Позивач вказує, що дійсно його трудова книжка містить неточності, проте відповідальність за наявність виправлень та неточностей має нести саме роботодавець.

З огляду на вказане, позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.08.2021;

зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу при призначенні пенсії періоди його роботи з 07.08.1980 по 21.10.1981 у Енергоремонтному підприємстві «Донбасенерго» та призначити пенсію за віком.

В установлений законом строк, відповідачем відзив на адміністративний позов не поданий. Згідно з приписами статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Частиною другою вказаної статті КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відзив на позов. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами третя особа зазначає, що в розрахунок стажу роботи позивача не враховано період роботи з 01.08.1980 по 24.04.1981, оскільки записи в трудовій книжці здійснено із порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301. Вказані порушення полягають в наступному: у записі трудової книжки між датою наказу на звільнення та датою безпосереднього звільнення наявний період більше місяця. Крім того, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що вимога позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію є втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади. З огляду на вказане, третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 14.02.2022 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 11.08.2021 та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/2535/22. Розгляд адміністративної справи № 200/2535/22 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 31.10.2022 суд задовольнив клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Прийняв до розгляду відзив третьої особи.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_1 (а.с.36-37).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 243/3919/18 від 22.05.2018 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлено, зокрема, факт належності трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 26 січня 1979 року на прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 26.01.1979 (а.с.14-16) судом встановлено, що 18.04.1980 позивача звільнено з Енергоремонтного підприємства «Донбасенерго» за власним бажанням на підставі наказу № 466к від 06.08.1980 (запис № 5). Проте, відповідно до запису № 6, 01.08.1980 позивача прийнято на роботу до Енергоремонтного підприємства «Донбасенерго» на підставі наказу № 467к від 07.08.1980. Крім того, під записом № 7 дублюється запис щодо звільнення позивача з посади 18.04.1980. Записом № 8 дублюється запис № 6 про те, що 01.08.1980 позивача прийнято на роботу Енергоремонтного підприємства «Донбасенерго» на підставі наказу № 467к від 07.08.1980, а 24.04.1981 звільнено позивача на підставі наказу № 554 к від 21.10.1981 (запис № 9).

Вперше із заявою про призначення пенсії за віком № 737 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України 28.01.2021.

Проте рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.02.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, так як на момент звернення 28.01.2021 він не мав страхового стражу. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, відповідно до наданих документів на момент звернення позивача до пенсійного органу 28.01.2021 ОСОБА_1 мав загальний страховий стаж 27 років 8 місяців 27 днів. Також позивачу було роз`яснено, що згідно з чинним законодавством та наданих на дату звернення документів ОСОБА_1 буде мати право виходу на пенсію після досягнення 63 років або при наявності стажу не менше 28 (а.с.7-8).

Повторно позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії 05.08.2021.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 11.08.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 0 місяців 29 днів. За результатом розгляду документів не враховано періоди роботи позивача з 01.08.1980 по 24.04.1981, оскільки записи в трудовій книжці здійснено із порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301. Так, в трудовій книжці різниця між датою звільнення та датою наказу про звільнення складає більше 1 місяця (наказ № 554к від 21.10.1981) (а.с.9).

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Дійсно, у трудовій книжці позивача дублюються записи, проте із записів № 8 та № 9 на підставі наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи можна встановити, що у період з 07.08.1980 по 21.10.1981 позивач працював у Енергоремонтному підприємстві «Донбасенерго».

З огляду на наведене, помилки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні до трудового стажу позивача спірного періоду роботи.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Суд зазначає, що записи періодів роботи, не є тими недоліками, які можуть мати наслідок порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, тому спірний період роботи з 07.08.1980 по 21.10.1981 має бути зарахований позивачу до страхового стажу.

Крім того, суд зазначає, що згідно з листом ПАТ «Донбасенерго» від 10.01.2022 № 01-1.8/00037 позивач позбавлений можливості надати уточнюючу довідку, оскільки архів Енергоремонтного підприємства «Донбасенерго» знаходиться у приватному архіві ТОВ «Донбасцентр» у м. Донецьку, тобто на території, яка наразі є непідконтрольною органам державної влади України (а.с.35).

При цьому суд наголошує, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення/перерахунку пенсії та перевірки наявного трудового стажу роботи для її призначення/перерахунку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що пенсійний орган протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 07.08.1980 по 21.10.1981, адже його трудовою книжкою підтверджено, що позивач працював у цей період та набув страховий стаж.

Отже, суд вважає, що спірне рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області № 48 від 11.08.2021, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, є протиправним, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію слід відмовити.

Зважаючи на той факт, що заява позивача була розглянута саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківський області, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням спірного періоду роботи до загального страхового стажу.

Суд зазначає, що згідно з записами у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював з 01.08.1980 по 24.04.1981 на Енергоремонтному підприємстві «Донбасенерго». І саме цей період не був зарахований відповідачем спірним рішенням до страхового стажу позивача.

Проте, у позовних вимогах позивач просить суд зарахувати період роботи саме з 07.08.1980 по 21.10.1981 (тобто на підставі дат видання наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи). З метою повного та всебічного розгляду справи, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача саме з 07.08.1980 по 21.10.1981, що відповідає датам вказаних у трудовій книжці наказів, на підставі яких позивача було прийнято на роботу та звільнено з роботи, а також внесено відповідні записи до його трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 11.08.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн відповідно до квитанції від 10.02.2022 (а.с.6).

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на часткове задоволення позову, суд вважає за можливе покласти витрати, пов`язані із розглядом цієї справи у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 600,00 грн на відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, адже саме вказаним органом протиправно було відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 11.08.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 11.08.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2021 про призначення пенсії із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 07.08.1980 по 21.10.1981.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 600, 00 грн (шістсот гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2022.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб