Справа № 280/11651/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 280/11651/21

адміністративне провадження № К/990/29136/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСА України в Запорізькій області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ТУ ДСА України в Запорізькій області від 24 вересня 2021 року №97-ОС «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 »; зобов`язати відповідача донарахувати і виплатити йому належну щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за період з 24 вересня 2021 року до дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ ТУ ДСА України в Запорізькій області від 24 вересня 2021 року №97-ОС «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 ». Зобов`язано донарахувати і виплатити належну ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за період з 24 вересня 2021 року до дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

20 жовтня 2022 року ТУ ДСА України в Запорізькій області повторно надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року, посилаючись неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права. Заявник, зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду та указавши пункт 1частини четвертої статті 328 КАС України, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про зупинення виплати щомісячної доплати за вислугу років до посадового окладу судді, що не здійснює правосуддя через незалежні від нього обставини.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У касаційній скарзі ТУ ДСА України в Запорізькій області зазначило, що оскаржує судові рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та одночасно послалося на відсутність такого висновку щодо застосування положень частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

У касаційній скарзі ТУ ДСА України в Запорізькій області зокрема, зазначило про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На обгрунтування такої підстави заявник послався на постанову у справі №120/1655/21, розглянутої Верховним Судом за касаційною скаргою ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо застосування частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка не містить висновку щодо застосування норми права, оскільки за результатами розгляду справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з неповним встановленням обставин справи.

Суд відхиляє такі аргументи заявника, оскільки ТУ ДСА України в Запорізькій області помилково сприйняло відсутність висновку Верховного Суду по суті спору у наведеній справі через неповноту з`ясування судами попередніх інстанцій обставин справи як відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у подібних правовідносинах. Так, у наведеній заявником справі Верховний Суд надав аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та перевірив правільність висновків судів попередніх інстанцій, погодившись з ними, що знайшло своє відображення у пункті 20 наведеної постанови Верховного Суду.

З огляду на наведене, зазначені заявником касаційної скарги підстави оскарження спростовуються висновком Верховного Суду щодо застосування частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у подібних правовідносинах у наведеній заявником постанові.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на зобов`язання суб`єкта владних повноважень діяти у межах закону, проте наведені заявником мотиви свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко