Справа № 460/27732/22
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2022 року м. Рівне №460/27732/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2003, протиправним встановлення базового місяця у травні 2007 року, січні 2008 року, лютому 2009 року, серпні 2010 року, травні 2011 року, серпні 2011 року та листопаді 2011 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення з 01.01.2003 по 28.03.2013 з базовим (початковим) місяцем січень 2003 року, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, та здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з 28.03.2013 її звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. При цьому, повідомлено, що за період проходження служби з січня 2003 року по березень 2013 року їй не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати такої індексації у спірний період у відповідному розмірі протиправними та необґрунтованими, оскільки індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.09.2022 позовна заява залишилася без руху.

Ухвалою від 27.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що обрахунок грошового забезпечення позивача у спірний період здійснено у відповідності до чинного законодавства. Вказав, що в період з січня 2003 року по березень 2013 року індексація грошового забезпечення нарахована і виплачена з урахуванням правових підстав для такого нарахування та базових місяців. З огляду на наведене, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 62 від 28.03.2013 старшого солдата ОСОБА_1 , діловода відділення особового складу та стройового штабу, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2013 № 8РСС з військової служби у відставку, вважати такою, що здала справи і посаду.

В серпні 2022 року позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації щодо розміру нарахованої і виплаченої їй індексації.

На вказану заяву відповідачем надано позивачу витяги з карток особового рахунку військовослужбовця за 1999-2013 роки.

Крім того, у відзиві відповідачем зазначено, що у період з січня 2003 року по грудень 2007 року у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення через встановлення надбавки за тривалість безперервної служби, збільшення премії, збільшенням посадового окладу та надбавки було визначено базові місяці для нарахування індексації: березень 2003 року, листопад 2003 року, січень 2004 року, серпень 2004 року, вересень 2004 року, листопад 2004 року, грудень 2004 року, червень 2005 року, липень 2005 року, грудень 2005 року, лютий 2006 року, березень 2006 року. Разом з тим, індексація за ці періоди не проводилася, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

У період з січня 2008 року по березень 2013 року у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення через збільшення премії, збільшенням посадового окладу було визначено базові місяці для нарахування індексації: січень 2008 року, лютий 2009 року, лютий 2010 року, серпень 2010 року, травень 2011 року. Разом з тим, індексація за лютий-березень 2008 року, лютий-квітень 2009 року, березень-липень та вересень-жовтень 2010 року, червень-грудень 2011 року, 2012 рік та січень-березень 2013 року, не проводилася, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2003 року по березень 2013 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаний із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Поняття індексації грошових доходів населення та порядок її проведення визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07. 1991 року (надалі Закон України № 1282-ХІІ від 03.07. 1991 року) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07. 2003 року (надалі - Порядок).

У відповідності до ст. 1 Закон України № 1282-ХІІ від 03.07. 1991 року індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

В свою чергу ст. 2 вказаного Закону, визначено, що об`єктами індексації є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 2 Порядку зазначено, що індексації підлягає грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року, до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11. 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб». Згідно п. 5.2 вказаної Постанови, надано право керівникам здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови наказом Міністра оборони України від 28.01. 2008 року № 25 встановлено з 01 січня 2008 року особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військові службу за контрактом, окремі додаткові види грошового забезпечення у розмірі для інших військовослужбовців - 10 відсотків посадового окладу.

Питання порядку індексації грошових доходів населення у випадку підвищення їх розмірів, врегульоване п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07. 2003 року (надалі - Порядок), де зазначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться за прикладом, наведеним у додатку 4.

Таким чином, у разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу.

При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення (з урахуванням посадового окладу, доплат, надбавок, передбачених чинним законодавством та премій) у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін на який нараховується індексація.

У випадку, якщо сума збільшення грошового забезпечення перевищить можливу індексацію, місяць вважається базовим.

Як встановлено судом, відповідачем не доведено, що сума збільшення грошового забезпечення ОСОБА_1 з січня 2003 року по березень 2013 року перевищила суму нарахованої індексації за вказаний період. Тобто, відповідачем не доведено підстави зміни базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення з січня 2003 року по березень 2013 року.

Крім того, суду слід зазначити, що при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців потрібно розмежовувати такі поняття:

1. Які складові грошового забезпечення військовослужбовців беруться до уваги при здійснення порівняння з сумою індексації з метою визначення базового місяця.

2. Зміна розміру яких складових грошового забезпечення впливає на зміну базового місяця при проведенні індексації.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України №024-106 від 09.12. 2005 року, роз`яснено, що місяць в якому відбулося підвищення грошових доходів населення за рахунок його постійних складових, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів.

Також, роз`яснено, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей не є підставою вважати місяць базовим при розрахунку індексації.

Разом з тим, роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики, надають відповідь лише на те, зміна розміру яких складових грошового забезпечення впливає на зміну базового місяця. Проте аж ніяк не вказують які складові грошового забезпечення військовослужбовців беруться до уваги при здійснення порівняння з сумою індексації з метою визначення базового місяця при проведенні індексації. З приводу цього Міністерство надало чітке роз`яснення у своєму листі № 141/10/137-12 від 26.06. 2012 року, де чітко вказано, що премії та надбавки військовослужбовців враховуються при здійснення порівняння грошового забезпечення з сумою індексації з метою визначення базового місяця.

Крім того, що стосується врахування премій при визначенні базового місяця, то це питання чітко врегульоване лише Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 29.01. 2014 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності з 13 лютого 2014 року. Пунктом 5 Порядку в новій редакції було визначено, що місяць в якому відбувається підвищення грошових доходів за рахунок збільшення розміру премій, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу). До прийняття зазначеної постанови базовий місяць мав визначатися з врахуванням положень пункту 5 Порядку у редакції до зазначених змін. Про це чітко вказано в роз`ясненнях Міністерства соціальної політики України № 35/10/136-14 від 21.05. 2014 року.

Окрім того, в будь-якому разі такі зміни до Порядку чітко дали відповідь на питання зміна розміру яких складових грошового забезпечення впливає на зміну базового місяця. Проте не обмежили перелік складових грошового забезпечення військовослужбовців, які беруться до уваги при здійснення порівняння з сумою індексації з метою визначення базового місяця.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2003; визнання протиправним встановлення відповідачем базового місяця у травні 2007 року, січні 2008 року, лютому 2009 року, серпні 2010 року, травні 2011 року, серпні 2011 року та листопаді 2011 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача та зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 28.03.2013 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум, є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Водночас щодо вимог позивача про нарахування та виплату на його користь індексації грошового забезпечення за спірний період зі встановленням базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення, січня 2003 року, суду слід зазначити наступне.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідачем у період з 01.01.2003 по 28.03.2013, безпідставно нарахування індексації здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах. Разом з тим, на підтвердження своїх доводів про неправильність нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відповідачем у спірному періоді, позивач не навів жодних обґрунтувань та не надав жодних доказів.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З аналізу приписів Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 17.09.2020 у справі № 420/1207/19.

За наведених обставин, вимога позивача щодо встановлення січня 2003 року, як базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 28.03.2013, є передчасною, а тому задоволенню не належать.

Разом з тим, в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, та здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, суду слід зазначити наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відтак, з системного аналізу вищезазначених норм права суд приходить до висновку, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи (пенсія), у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців. Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Як вбачається з наданих документів до матеріалів справи, грошові кошти про які просить позивач є ще не нараховані та не виплачені, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких, сплачується компенсація.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи те, що грошові суми є невиплачені, то вимога на переконання суду є передчасною, оскільки у відповідності до ст.5 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене, а не ілюзорне.

Позивачем частково було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки судом встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2003.

Визнати протиправним встановлення Військовою частиною НОМЕР_1 базового місяця у травні 2007 року, січні 2008 року, лютому 2009 року, серпні 2010 року, травні 2011 року, серпні 2011 року та листопаді 2011 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 28.03.2013, у урахування правової оцінки наданої судом у рішенні, та виплату індексації грошового забезпечення здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31 жовтня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Д.П. Зозуля