Справа № 280/5144/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 жовтня 2022 року Справа № 280/5144/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якій просить суд:

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.04.2016 по 30.04.2018.

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 по 31.10.2017.

Крім того, просить суд стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на правничу допомогу у сумі 5500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.04.2016 проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області на посаді інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області. Вказує, що під час проходження служби відповідачем не в повному обсязі здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення позивача, а саме: не виплачено доплату за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення. Посилаючись на Закон України «Про Національну поліцію», постанову Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» просить, з урахуванням відповіді на відзив, задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до суду 16.09.2022 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що за період проходження служби позивачу виплачувалось грошове забезпечення в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, що виключає можливість доплати за службу в нічний час, оскільки така виплата буде перевищувати граничний розмір грошового забезпечення поліцейського. Крім того, відсутні правові підстави для стягнення індексації грошового забезпечення за період з 16.04.2016 по 31.10.2017, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, яка вступила в дію з 24.10.2017, тому її виплата здійснюється з 01.11.2017. З урахуванням викладеного у задоволенні позовної заяви просить відмовити.

Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач з листопада 2015 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області на посаді інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області, що сторонами по справі не заперечувалось.

Позивач вважаючи, що під час проходження служби відповідачем не в повному обсязі здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення позивача, а саме: не виплачено доплату за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено, що поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, виплата поліцейським доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час передбачена як постановою №988, так і Порядком №260.

Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом у постановах від 16.07.2020 по справі №2140/1763/18, від 27.05.2020 по справі №806/2056/18.

З огляду на викладене, суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Так, відповідно до довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час за встановлено, що позивач у період з квітня 2016 року по квітень 2018 року, залучався до служби у нічний час.

Однак, за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року доплата за службу в нічний час позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що суперечить вимогам Постанови №988 та Порядку №260.

Суд не приймає заперечення відповідача, що за період з січня по травень 2018 року позивачу було здійснено доплату за службу у нічний час у жовтні 2018 року, оскільки згідно відомості про грошове забезпечення позивача за період з січня 2018 по грудень 2018 року ( а.с. 15 зворотна сторона), вбачається, що відповідачем з січня 2018 року по травень 2018 року не нарахована та не виплачена доплата за службу у нічний час (у вказаних стовпчиках зазначено 0, 00), а із стовпчика жовтень 2018 року не вбачається, що сума 585, 50 нарахована та виплачена відповідачем саме за січень-травень 2018 року.

Доказів на підтвердження нарахувань за січень - травень 2018 року та виплати з запізненням саме у жовтні 2018 року відповідачем до суду не надано, оскільки відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260 виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, судом встановлено, що доплата за службу в нічний час у період з квітня 2016 року по квітень 2018 року не нарахована та не виплачена позивачу, про що свідчить відомості про грошове забезпечення із відображенням усіх складових, за вказаний період.

Відносно посилань представника відповідача на положення пункту 11 розділу І Порядку №260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, суд зазначає наступне. Положення вказаної норми не розповсюджуються на право звернення до суду в порядку статті 233 КЗпП, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, враховуючи встановлений факт відпрацювання позивачем у період з з квітня 2016 року по квітень 2018 року у нічній час та з огляду на відсутність оплати за вказану службу у нічний час, що суперечить підпункту 3 пункту 5 Постанови №988 та пункту 11 Розділу II Порядку №260, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання від Департаменту патрульної поліції доплату за службу в нічний час за період з 01.04.2016 по 30.04.2018.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України у квітні місяці 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,5 відсотка.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 до вказаної постанови №1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Так, судом встановлено, що за період з 01.04.2016 по 31.10.2017 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується відомостями про грошове забезпечення за вказаний період.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзац 5 пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», є неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Законів України «Про Національну поліцію» та «Про індексацію грошових доходів населення».

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини третьої статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з 01.04.2016 по 31.10.2017.

В ході судового розгляду встановлено, що право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбачене Законами України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Про Національну поліцію», є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість з виплати доплати за службу в нічний час за період з 01.04.2016 по 30.04.2018 та індексації грошового забезпечення за період з -1.04.2016 по 31.10.2017 (включно).

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, а тому витрати зі сплати судового збору відсутні.

У позові заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач звернув увагу, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підтверджені належними документальними доказами. Вказав, що адвокатом не витрачалось значної кількості часу для написання позовної заяви.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- Договір про надання правової допомоги від 15.07.2022;

- Додаткова угода № 1 до договору від 15.07.2022;

- Звіт про виконання доручення від 27.09.2022.

Пунктом 1 Звіту про виконання доручення від 27.09.2022 визначено, що Адвокатом надано, а Клієнтом , прийняті наступні послуги:

1) складання адвокатського запиту до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про надання довідки з обліку несення служби у нічний час 1 год., сума 500 грн.;

2) складання адвокатського запиту до Департаменту патрульної поліції про надання відомостей про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням складових 1 год., сума 500 грн.;

3) складання та подання до Запорізького окружного адміністративного суду позовної заяви з виготовленням комплекту документів, які додаються до заяв по суті - 42 год., сума 2 000,00 грн.;

4) складання відповіді на відзив у справі № 280/5144/22 й направлення сторонам по справі та до Запорізького окружного адміністративного суду 16 год, сума 2000 грн.;

5) складання заяви щодо процесуальних питань у справі, а саме заяви про компенсування судових витрат 5 год., сума 500 грн. Всього 5500 грн.

За змістом пункту 3 вказаного Звіту гонорар клієнт сплачує адвокатові протягом 30 банківських днів з моменту його підписання.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 виклав правовий висновок, згідно якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Отже, у даному випадку відсутність доказів оплати послуг на правову допомогу не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, суд зазначає, що такі послуги, як складання і направлення адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації охоплюються підготовкою позовної заяви у даній справі, оскільки є підготовчими діями, спрямованими на звернення до суду, а тому не можуть виокремлюватись у самостійний вид послуг.

З огляду на вказане, та на підставі аналізу змісту наведених документів, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 4 000,00 грн. є завищеними у порівняні з обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) - задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.04.2016 по 30.04.2018.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 по 31.10.2017 (включно).

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова