Справа № 333/4658/22
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4658/22
Провадження № 2-а/333/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

представника позивача Біюн О.В.,

відповідача Шубіної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну позовну заяву Комунарського відділу у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Комунарського відділу у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач просить суд примусово видворити за межі України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.09.2022 року від Відділу прикордонної служби «Запоріжжя» 8 прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України до Комунарського відділу у м. Запоріжжя УДМС в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про порушення правил перебування в Україні, а саме порушення терміну законного перебування на території України.

Під час здійснення перевірки законності перебування на території України громадянки ОСОБА_1 було встановлено, що прибула вона в Україну 17.12.2021 року через КПП «Гоптівка» по паспорту громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданому 09.07.2014 року терміном дії до 09.07.2024 року ФМС 77434, в приватних справах.

Перевіркою було встановлено, що з 17.03.2022 року громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, підстави для перебування в Україні відсутні.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 своїми діями порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 09.09.2022 року Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення №50 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 . Другий примірник цього рішення громадянка ОСОБА_1 отримала особисто 09.09.2022 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Рішення №50 Комунарського відділу у м. Запоріжжі У ДМС України в Запорізькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , відповідачем не оскаржувалось. Рішення залишається невиконаним, тобто громадянка ОСОБА_1 територію України у визначений у рішенні строк не залишила.

Відповідач не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, що відповідно до частини 1 статті 30 Закону №3773-VI є підставою для його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача Біюн О.В. позов підтримала, з підстав викладених в ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти позову, зазначила про те, що приїхала на територію України 17.12.2021 року до своєї мами. Весь цей час проживала у неї. Офіційно не працювала, забезпечувала себе за рахунок пенсії матері. Територію України не покинула через хворобу мами та фінансової неспроможності.

Су вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 прибула в Україну 17.12.2021 року через КПП «Гоптівка» по паспорту громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданому 09.07.2014 року терміном дії до 09.07.2024 року ФМС 77434, в приватних справах.

Перевіркою було встановлено, що з 17.03.2022 року громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, підстави для перебування в Україні відсутні.

09.09.2022 року від Відділу прикордонної служби «Запоріжжя» 8 прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України до Комунарського відділу у м. Запоріжжя УДМС в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про порушення правил перебування в Україні, а саме порушення терміну законного перебування на території України

Згідно до вимог п. 2 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон).

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до ч. 16 ст. 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого КМУ від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі - Порядок), а саме пп. 2 п. 2 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до абзаців ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Росії від 16.01.1997 (далі - Угода), громадяни держави однієї Сторони можуть виїжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Строни без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках до цієї Угоди. Громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

Положеннями п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», закріплено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

09.09.2022 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно ОСОБА_1 було прийнято рішення № 50 про примусове повернення до країни походження, або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін не пізніше 08.10.2022 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлена, рішення отримала, однак в строк не виконала, рішення № 50 відповідачем не оскаржувалося.

В матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_1 від 09.09.2022 року про зобов`язання виїхати з країни в найближчий час.

Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач від самостійного виконання рішення про примусове повернення ухилилась, залишилась нелегально перебувати на території України, правом на оскарження рішення про примусове повернення №50 від 09.09.2022 року не скористалась.

Положеннями ч. 1 ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно до абзацу третього п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 46 КАС України, також, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами, зокрема, за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, що відповідач перебуває на території України незаконно, не має документу на проживання в Україні, не має постійного місця проживання, не працевлаштована, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства не має, отже не може забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. Відповідач не відноситься до осіб,яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати,що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні. Також, відповідач ухилився від виконання рішення компетентного органу про його примусове повернення.

У судовому засіданні достеменно встановлено факт того, що відповідач будучи під особистий підпис 09.09.2022 року повідомлена про необхідність покинути територію України у термін до 08.10.2022 року, жодних дій не вчинила.

Враховуючи те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , до теперішнього часу без поважних причин проживає в Україні без реєстрації, без документів, що надають право на проживання в Україні,ухиляється від виїзду за межі України є підставою для звернення з позовом про примусове видворення з України іноземця передбаченою положеннями ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з вимогами пункту 3 частини другої статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, з метою забезпечення реального виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

Наведені обставини, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Комунарського відділу у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити рішення до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О.Варнавська