Справа № 640/4699/20
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 жовтня 2022 року

м. Київ

Справа № 640/4699/20

Провадження № 11-122за22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Пількова К. М., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 грудня 2007 року по 25 лютого 2020 року в розмірі

3 301 536,30 грн та ненараховану і невиплачену матеріальну допомогу в розмірі 268 078,40 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 15 лютого 2021 року адміністративний позов задовольнив частково: стягнув з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 206 294,70 грн за період з 24 травня 2008 року по 31 січня 2011 року. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 18 грудня 2007 року по 23 травня 2008 року скасовано та прийнято нову постанову - про закриття провадження у справі у цій частині.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 24 травня 2008 року по 01 лютого 2011 року у розмірі 206 294,70 грн скасовано та прийнято нову постанову - про залишення позовних вимог без розгляду в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року залишив без змін.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 26 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2008 року по 01 лютого 2011 року.

У скасованій частині прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив та стягнув з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2008 року по 25 лютого 2020 року в розмірі 3 266 339,10 грн.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року - залишив без змін.

Міністерство внутрішніх справ України звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду постановою від 26 травня 2022 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 29 вересня 2022 року відмовив у задоволенні заяви Міністерства внутрішніх справ України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 640/4699/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги.

Постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2022 року залишив у силі.

Не погодившись із цією ухвалою суду касаційної інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення - про задоволення заяви Міністерства внутрішніх справ України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2022 року.

Представник Міністерства внутрішніх справ України вважає, що перегляд заяви за нововиявленими обставинами здійснювався Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом першої інстанції.

На переконання представника Міністерства внутрішніх справ України, ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Однак подана апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України не може бути прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду з огляду на таке.

Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС) чітко визначає випадки, в яких перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.

За правилами частини третьої статті 292 КАС Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.

Так, відповідно до частини третьої статті 23 КАС у випадках, визначених цим Кодексом, Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції.

Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Отже, Велика Палата Верховного Суду може переглядати в апеляційному порядку виключно судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним лише як судом першої інстанції в зазначених вище справах.

Відповідно до частини першої статті 24 КАС Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Оскаржувана Міністерством внутрішніх справ України до Великої Палати Верховного Суду ухвала прийнята Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом касаційної, а не першої інстанції, що унеможливлює її апеляційне оскарження.

Положеннями чинного законодавства не передбачено можливості оскарження до Великої Палати Верховного Суду, зокрема й в апеляційному порядку, судових рішень, постановлених Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом касаційної інстанції.

За приписами частини п`ятої статті 355 КАС судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають.

До повноважень Великої Палати Верховного Суду не відноситься перегляд судових рішень, які є остаточними.

З огляду на зазначені обставини та наведені норми процесуального закону Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду є остаточною, вона не є тим видом судового рішення, що підлягає оскарженню, а Велика Палата Верховного Суду не є тим судовим органом, який має процесуальні повноваження переглядати судові рішення суду касаційної інстанції за правилами апеляційного провадження та здійснювати відповідні процесуальні дії після такого перегляду.

Отже, апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року є неприйнятною, а тому її разом з доданими до неї матеріалами слід повернути заявнику.

Керуючись статтями 22, 24, 292, 331, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги.

2. Апеляційнускаргута додані до неї матеріали повернутиМіністерству внутрішніх справ України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: І. В. Григор`єва К. М. Пільков
М. І. Гриців Л. І. Рогач
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. М. Сімоненко
І. В. Желєзний І. В. Ткач
Л. Й. Катеринчук С. П. Штелик
Г. Р. Крет