Справа № 300/4403/22
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"02" листопада 2022 р. Справа № 300/4403/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Ватутін Іван Петрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022.
Питання щодо відкриття провадження в даній адміністративній справі станом на момент постановлення даної ухвали судом не вирішено.
Одночасно з позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті Герасимком І.М. - до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.102022 є виконавчим документом, судове оскарження не зупиняє її дії і відкриття виконавчого провадження призведе до реального примусового виконання оскаржуваної постанови виконавчою службою ще до вирішення справи по суті та прийняття судового рішення. У разі відкриття виконавчого провадження державний виконавець накладає арешт на рахунки боржника у банках та інших фінансових установах, стягує 17 000,00 грн штрафу, 10% виконавчого збору від загальної суми стягнення та витрати на виконавче провадження, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, обумовлені приписами статті 41 Закону України "Про виконавче провадження". Додатково зазначив, що, якщо адміністративний спір буде вирішено на користь позивача, то повернення стягнених в примусовому порядку зазначених вище грошових коштів вкрай утрудниться.
За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених приписів Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Тобто, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Згідно із частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити її.
Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
У відповідності до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Так, суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати належні докази щодо їх обгрунтованості.
В той же час, незважаючи на вказане вище правове регулювання інституту забезпечення позову, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Твердження заявника про можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022 ґрунтуються тільки на припущеннях.
Разом з тим, доказів про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у пункті 6 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження (постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022), чи звернення стягувача із заявою в органи державної виконавчої служби про примусове виконання постанови, представником позивача не надано.
Стосовно наявності ознак очевидної протиправності у діях та постанові відповідача, суд зазначає, що наявність таких ознак може бути виявлена судом виключно на підставі з`ясування усіх фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Разом з цим, суд зважає на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 04.09.2019 по справі №420/3397/19, де Суд акцентував увагу на тому, що очевидні ознаки протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
Даючи оцінку вказаним обґрунтуванням, суд враховує, що предметом заявленого позову є визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022.
Суд зазначає, що питання правомірності чи протиправності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022, в теперішній час є спірним, і ще повинно бути досліджено та доведено.
Оцінку протиправності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №314923 від 11.10.2022, судом буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови є безпідставним та необґрунтованим, внаслідок чого, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.