Справа № 520/20589/21
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року № 520/20589/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

представника позивача, Фоменка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Харківський національний університет внутрішніх справ про визнання неправомірними дії, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Харківський національний університет внутрішніх справ, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шахназарян Е.А., щодо відкриття 02.06.2021 року виконавчого провадження № 65648253 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправними та скасувати постанову від 07.05.2021 року у виконавчому провадженні № 65337179 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12609 грн. 41 коп., винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сикаловою Оленою Володимирівною та постанову щодо відкриття виконавчого провадження № 65648253 від 02.06.2021 року, винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шахназаряном Емілєм Артуровичем.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова від 07.05.2021 року у виконавчому провадженні № 65337179 про стягнення виконавчого збору та постанова щодо відкриття виконавчого провадження № 65648253 від 02.06.2021 року, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Третя особа правом на подання пояснень до суду не скористалась.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі №520/9908/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 126094,18 грн. (сто двадцять шість тисяч дев`яносто чотири гривні 18 копійок).

Харківським окружним адміністративним судом по справі №520/9908/19 складено виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 126094,18 грн. (сто двадцять шість тисяч дев`яносто чотири гривні 18 копійок).

07.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №65337179 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду № 520/9908/19. Вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12609,41 грн.

Також, 07.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №65337179 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 12609,41 грн.

31.05.2021 керуючись п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

02.06.2021 року державним виконавцем на підставі ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65648253 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору по виконавчому провадженню № 65337179.

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.4 ст. 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

07.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №65337179 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду № 520/9908/19. Вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12609,41 грн.

Також, 07.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №65337179 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 12609,41 грн.

Судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено виконання рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до Закону № 1404-VIII Міністерством юстиції України 02 квітня 2012 року було прийнято наказ № 512/5, яким затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція № 512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

З огляду на наведені норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5 суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі 821/1109/17.

Ккрім того, згідно пунктів 20, 22 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, з наведеного вбачається що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутої та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону № 1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 460/2478/19 та від 26 січня 2022 року у справі №460/5748/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

28.05.2021 до відповідача надійшла заява Харківського національного університету внутрішніх справ, в якій відповідно до п.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження просив повернути виконавчий лист №520/9908/19 без подальшого виконання.

02.06.2021 року державним виконавцем на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65648253 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору по виконавчому провадженню № 65337179.

За таких обставин, відповідач при стягненні з позивача виконавчого збору діяв правомірно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо посилань позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18 та висновки Верховного Суду у справі №400/4023/19, суд зазначає наступне.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18 зазначено, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Судом встановлено, що спір у справі № 2540/3203/18 виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа),

При цьому, висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 2540/3203/18 та Верховного Суду у справі №400/4023/19 грунтувалися на змісті частини другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка діяла до 28.08.2018, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Проте, частина друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII, з 28.08.2018 (в тому числі під час існування спірних правовідносин) діє у новій редакції, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, законодавча зміна підстав стягнення виконавчого збору щодо фактичного виконання виконавчого документу зумовлює відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у справі № 2540/3203/18 та Верховного Суду у справі №400/4023/19.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24 грудня 2021 року по справі № 640/4599/21 зазначив, що посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у справі №400/4023/19 є безпідставним, оскільки підставою задоволення позову в цій справі була необхідність застосування до спірних правовідносин приписів статті 58 Конституції України та статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року.

У відповідності до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Таким чином, суд, вирішиючи спір у даній справі, враховує правову позицію вказану Верховним Судом в постанові від 26 січня 2022 року у справі №460/5748/21.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість вищевказаних посилань позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 287, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61052, Харківська область, місто Харків, вулиця Москалівська, будинок 58), третя особа Харківський національний університет внутрішніх справ (61080, м. Харків, пр. Льва Ландау, 27) про визнання неправомірними дії, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.