Справа № 380/12743/22
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати п.7 рішення відповідача, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.06.2022 року №108, про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної із захистом Батьківщини.

Посилається на те, що є особою, яка має статус члена сім`ї (бабуся) загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 і на неї поширюються вимоги ст.ст.16, 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги. У зв`язку із цим, звернулася до відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення та виплату такої допомоги. Обґрунтовуючи заяву, вказала, що позивач належить до числа членів сім`ї загиблого ОСОБА_2 , оскільки вони разом проживали, вели спільне господарство та побут, а також між ними існували взаємні права та обов`язки членів сім`ї, на підтвердження чого додала відповідні документи. Однак позивачу відмовлено у призначенні та виплаті спірної допомоги, рішення про що викладено в п.7 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з питань розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №108 від 16.06.2022 року. Підставою для відмови слугувало те, що позивач, на думку комісії, не належить до членів сім`ї загиблого ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України і не є при цьому його утриманцем загиблого. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Наведене і зумовило позивача звернутися до суду за судовим захистом.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивач не належить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, оскільки така була опікуном ОСОБА_2 лише до досягнення ним повноліття. На день загибелі військовослужбовця піклувальник не здійснював опіку і не мав прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 . Крім того, зазначив, що відсутні дані про перебування бабусі на утриманні онука та призначення їй пенсії в разі втрати годувальника як утриманцю. До всього, копію посвідчення «член сім`ї загиблого» не надано, статус члена сім`ї загиблого документально не підтверджено. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплати одноразову грошову допомогу вказав, що Міністерство оборони України тільки приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як розпорядник коштів, а виплачується така вже уповноваженим органом ІНФОРМАЦІЯ_3 з дотриманням процедури та на умовах, установлених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 19.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №172 від 27.08.2021 року, ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України на посаді стрільця-помічника гранотометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

11.04.2022 року під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації поблизу села Попасна Луганської області загинув військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про вказаний факт позивача повідомлено повідомленням про смерть від 15.04.2022 року №5, підписаним начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковником ОСОБА_3 .

Крім того, обставини загибелі та причини смерті ОСОБА_2 викладені у наступних військово-облікових документах:

- витязі з протоколу №212 від 01.06.2022 року засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій травм, каліцтв;

- довідці про причину смерті №1183 від 14.04.2022 року;

- витязі з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 22.04.2022 року;

- лікарському свідоцтві про смерть №1183 від 14.04.2022 року, виданому КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ»;

- свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 21.04.2022 року, виданому Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до вказаних документів, причиною смерті ОСОБА_2 є «Відкритий перелом черепу. Наскрізне вогнепальне кульове поранення голови; ушкодження внаслідок військових дій від ручної вогнепальної зброї». Встановлено, що загибель (травми, які її спричинили) «Так, пов`язані із захистом Батьківщини».

Позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її онука ОСОБА_2 .

Зазначена заява та додані до неї документи разом із висновком командування ІНФОРМАЦІЯ_5 про наявність у позивача права на отримання зазначеної грошової допомоги 20.05.2022 року були надіслані для розгляду до Міністерства оборони України.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було зроблено висновок про відмову у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, про що було складено протокол від 16.06.2022 року №108.

Підставою для відмови позивачу у призначені одноразової грошової допомоги стало те, що«згідно зі ст.161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ОСОБА_1 була опікуном ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття. Згідно зі ст.77 Сімейного кодексу України, піклування припиняється у разі досягнення фізичною особою повноліття (18 років), тому ОСОБА_1 не може бути отримувачем одноразової грошової допомоги ні як утриманець, ні як член сім`ї загиблого. На день загибелі військовослужбовця піклувальник не здійснював опіку і не мав прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 . Даних про перебування бабусі на утриманні онука та призначення їй пенсії в разі втрати годувальника як утриманцю немає. Копію посвідчення «член сім`ї загиблого» не надано, тому статус члена сім`ї загиблого не підтверджено. У зв`язку з викладеним, відповідач дійшов висновку, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин є право позивача на призначення їй Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної із захистом Батьківщини.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У ч.2 цієї ж статті встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, згідно п.1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.162 Закону №2011-ХІІ, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Частинами 1, 8 ст.163 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно з ч.ч.6, 8 ст.163 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене ст.161 Закону №2011-ХІІ, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. При цьому, члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У даній справі відповідач заперечує, що позивач є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, для вірного вирішення даного спору, суду слід встановити коло осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовців та мають право на отримання грошової допомоги у разі загибелі таких військовослужбовців.

Закон №2011-ХІІ, який є спеціальним у спірних правовідносинах, визначення «члена сім`ї» не містить.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17 і не вбачає підстав для відступу від зазначеної правової позиції.

У цій справі суд встановив, що: а) позивач та загиблий ОСОБА_2 проживали разом; б) позивач та загиблий ОСОБА_2 вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки.

Так, суд враховує, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу, загиблий ОСОБА_2 до смерті також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. При цьому, згідно напису на відмітці про реєстрацію місця проживання, позивач зареєстрована за вказаною адресою з 19.06.1996 року; ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 25.07.1998 року.

Крім того, підтвердженням спільного проживання позивача та ОСОБА_2 однією сім`єю та ведення спільного господарства, є: акт, складений комісією Городоцької міської ради Львівської області, від 25.04.2022 року; довідка Городоцької міської ради Львівської області №78-1807/0/2-22 від 17.05.2022 року; довідка, видана Виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області від 15.08.2022 року №430. Зміст вказаних документів зводиться до того, що позивач та ОСОБА_2 спільно проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Як ствердила позивач, остання разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 дідом ОСОБА_2 , а після смерті чоловіка самотужки виховувала онука. Додала, що чоловік позивача помер у 2009 році (в матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 08.12.2009 року), після чого у ОСОБА_2 залишилася лише бабуся (позивач), яка одночасно була його опікуном.

Так, відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_4 від 08.08.1996 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Городоцького району Львівської області, матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_4 (дочка позивача), батьком вказаний ОСОБА_5 . Водночас, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №1 від 18.09.2012 року, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (зі слів матері). ОСОБА_2 за життя нічого не було відомо про його батька, він його ніколи не бачив.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16.02.2006 року у справі №2-163 ОСОБА_4 (дочку позивача) позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Як зазначено в рішенні суду: « ОСОБА_4 , яка народила дитину у 1996 році, залишила її своїм батькам, сама вибула у невідомому напрямку. Дитину не відвідує, не допомагає їй матеріально, не займається її вихованням, веде аморальний спосіб життя. На даний час вихованням дитини займається дід ОСОБА_4 та бабця ОСОБА_4 »

Розпорядженням голови Городоцької районної державної адміністрації №147 від 20.03.2006 року, позивача призначено опікуном малолітнього онука ОСОБА_2 на підставі висновку опікунської ради від 13.03.2006 року.

При цьому у 2009 році мати позивача, яка була позбавлена батьківських прав, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_5 від 19.02.2009 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №2 від 18.05.2022 року.

Згідно наявних у матеріалах справи квитанцій про оплату комунальних послуг, позивач та загиблий ОСОБА_2 спільно несли витрати на оплату комунальних послуг та інших послуг з обслуговування будинку.

Також суд враховує, що повідомлення про смерть (загибель) ОСОБА_2 №5 від 15.04.2022 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , було адресоване саме позивачу, а не будь-якій іншій особі.

Окрім того, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2022 року №103 позивачу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, призначено та виплачено наступні виплати: допомогу на поховання у розмірі 11965,00 грн; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 277% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років за період з « 01» квітня по « 30» квітня 2022 року; додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за квітень 2022 року - у розмірі 100000,00 грн (відповідно до Постанови №168).

Вказані докази у сукупності та кожен зокрема підтверджують те, що позивач є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України та має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок його загибелі під час виконання обов`язків військової служби.

Суд враховує, що відповідачем вказаний факт не ставиться під сумнів, останній посилається лише на те, що на час загибелі військовослужбовця піклувальник (позивач) не здійснював опіку і не мав прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 .

Проте суд не приймає до уваги такі доводи відповідача, оскільки вони жодним чином не спростовують факту спільного проживання і ведення спільного побуту позивачем та ОСОБА_2 .

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.07.2022 року у справі №240/5809/18.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що п.7 рішення відповідача, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.06.2022 року №108 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судовий захист повинен бути реальним та практичним, а не ілюзорним. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Конституційний Суд України в Рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Повноваження адміністративного суду визначені у ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4 ч.2 ст.245).

Відповідно до ч.4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У контексті цієї справи встановлено, що Міноборони України розглянуло по суті заяву ОСОБА_1 та подані нею документи для призначення одноразової грошової допомоги та виснувало, що позивач не являється членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України, що, в свою чергу, спростовано матеріалами справи.

Зважаючи на те, що між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів, ураховуючи викладені вище мотивування щодо застосування норм ст.ст.16-163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у подібних правовідносинах, для призначення позивачу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної із захистом Батьківщини, є всі передбачені п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підстави.

У такому разі, зобов`язання Міноборони України повторно розглянути документи для призначення одноразової грошової допомоги ефективно не поновлює позивача у правах, оскільки такий розгляд вже був здійснений, а його результат рішення про відмову у призначенні допомоги визнано протиправним та скасовано.

Тому, суд приходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, передбаченому п.«а» ч.1 ст.162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічний підхід до вирішення питання про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень у подібних правовідносинах застосовано Верховним Судом у постанові від 01.09.2022 року (справа №480/762/19).

При цьому суд не враховує доводи відповідача про те, що вимога щодо виплати Міністерством обороги України одноразової грошової допомоги є безпідставною та необґрунтованою, адже за правилами ч.6 ст.163 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується саме Міністерством оборони України. Між тим, передумовою отримання одноразової грошової допомоги є звернення до уповноваженого органу, у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_5 , із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

Отже, на ІНФОРМАЦІЯ_3 покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 52, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.06.2022 року №108 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України (місцезнаходження: просп.Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168; ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, передбаченому пунктом «а» частини першої статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (місцезнаходження: просп.Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.