Справа № 200/19158/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року справа №200/19158/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 р. у справі № 200/19158/21 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю., повне судове рішення складено 19.08.2022 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 14.07.1986 року по 22.08.1986 року, з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року, з 05.04.1989 року по 01.06.1989 року, з 02.11.1989 року по 19.04.1993 року, з 06.05.1993 року по 22.09.1993 року, з 20.06.1994 року по 15.12.1995 року, з 17.09.1996 року по 28.06.1999 року із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців з 23.08.2018 року (з часу призначення пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч.1 ст. ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 14.07.1986 року по 22.08.1986 року, з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року, з 05.04.1989 року по 01.06.1989 року, з 02.11.1989 року по 19.04.1993 року, з 06.05.1993 року по 22.09.1993 року, з 20.06.1994 року по 15.12.1995 року, з 17.09.1996 року по 28.06.1999 року із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців з 23.08.2018 року (з часу призначення пенсії) (а.с. 1-15).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі до страхового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 на дату подання заяви про призначення пенсії за віком: із зарахуванням періоду роботи з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі до страхового стажу; з урахуванням архівних довідок муніципального архіву адміністрації муніципальної освіти міського округу «Усинск» №1079 від 11.07.2018 року, Національного архіву республіки Комі №2906-18 від 03.09.2018 року, ТОВ «Лоск» № 23 від 05.03.2018 року; а також з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 78-82).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що період стажу з 10.11.1986 по 04.04.1989 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення некоректний, а саме виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення. Щодо періодів роботи у пільговому обчисленні в районах Крайньої Півночі (з врахуванням кожний рік роботи за один рік і шість місяців) позивачка до органів пенсійного фонду не зверталася та заяв з доданими документами на перерахунок пенсії не надавала. Також зазначає, що трудова книжка позивачки за період не містить дані про розповсюдження на неї пільг в частині обчислення стажу роботи, як для робітника Крайньої Півночі. Для отримання права на пільги, особа повинна укласти строковий трудовий договір. Факт укладання такого договору може підтверджуватися відповідними доказами, а саме, це може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. В трудовій книжці не міститься посилання на укладання строкового трудового договору та право на користування пільгами. Отже, наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не є достатньою підставою для зарахування такого періоду в пільговому розрахунку, як один рік та шість місяців.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 26-27).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.09.2021 №12210-11388/Р-15/8-0500/21 позивач з 23.08.2018 року перебуває на обліку та отримуєте пенсію за віком, призначену та обчислену у відповідності до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідач повідомив позивача про те, що період стажу з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року не зараховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення некоректний, а саме наявне виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення (а.с 18-19).

При призначенні пенсії позивачем до органу ПФУ була надана трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 01.08.1983 року, у якій між інших наявні наступні записи:

Запис №6 - 14.07.1986 року прийнята у восьмий професійний загін пожежної охорони;

Запис № 7 - 22.08.1986 року звільнена за власним бажанням;

Запис №8 - 10.11.1986 року прийнята прибиральницею у Верхнеколвинській початковій школі;

Запис № 9 - 04.04.1989 року звільнена переводом за ст. 29 КЗпП;

Запис №10 - 05.04.1989 року прийнята швейцаром у проектно-будівельному об`єднанні «Комінефтепроектстрой»;

Запис №11 - 01.06.1989 року звільнена по уходу за дитиною;

Запис №12 - 02.11.1989 року - прийнята ученицею швачки у Печорську швейну фабрику;

Запис №13 - 19.04.1993 року звільнена по уходу за дитиною;

Запис №14 - 06.05.1993 року прийнята у дитячий садок №94 ст. Печора завгоспом;

Запис №15 - з 22.09.1993 року звільнена по уходу за дитиною;

Запис №16 - з 20.06.1994 року прийнята продавцем у ТОО «Александр»;

Запис №17 - 15.12.1995 року звільнена по уходу за дитиною;

Запис №18 - 17.09.1996 року прийнята в АООТ «Лоск» приймачем -продавцем;

Запис №21 28.06.1999 року звільнена по уходу за дитиною до 14 років.

Як вбачається з наданої відповідачем Форми РС-право, вказані періоди роботи позивача зараховані до загального страхового стажу без застосування коефіцієнту 1,5.

Архівною довідкою №1079 від 11.07.2018 року, наданою муніципальним архівом адміністрації муніципальної освіти міського округу «Усинск» підтверджується, що позивач з 10.11.1986 р. була прийнята прибиральницею у Верхнеколвинску початкову школу (а.с. 34).

В архівній довідці №2906-18 від 03.09.2018 року, яка видана «Національним архівом республіки Комі», містяться дані, що позивач з 05.04.1989 року прийнята швейцаром у проектно-будівельному об`єднанні «Комінефтепроектстрой». Підприємства на яких працював позивач віднесені к районам Крайньої Півночі (а.с. 48).

Відповідно до архівної довідки № 23 від 05.03.2018 року, наданої ТОВ «Лоск», позивач з 17.09.1996 року по 28.06.1999 року працювала приймачем- продавцем в АООТ «Лоск». У довідці № 24 від 05.03.2018 року вказано, що за вказаний період роботи позивач отримувала заробітну плату (а.с. 63-64).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається у тому числі пенсія за віком.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо доводів апелянта, що період стажу з 10.11.1986 по 04.04.1989 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення некоректний, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.9 Інструкції №162 встановлено, що у розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після вказівки відповідного порядкового номера, дати внесення запису у графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою професією (посадою)" і в графі 4 повторюється дата і номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис із якого неправильно внесено до трудової книжки.

Згідно з п.2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Пунктами 2.7, 2.8 Інструкції №162 визначено, якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Виправлені відомості про роботу, про переклади на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження чи невідповідності їх фактично виконуваної роботі виправлення відомостей про роботу провадиться на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Стосовно внесення виправлень в трудовій книжці позивача (у дату звільнення 04.04.1989 року з Верхнеколвинської початкової школи) не у вказаний вище спосіб, суд визнає порушення порядку заповнення трудової інструкції позивача, однак не вважає таке підставою для не зарахування спірного періоду до страхового стажу, оскільки Інструкція №162 у випадку порушення правил виправлення записів у трудовій книжці не передбачає її недійсності або нікчемності записів у неї, тобто настання абсолютних наслідків для особи, щодо якої вона складена.

Пунктом 8.1 Інструкції №162 визначено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (СП СРСР, 1973, № 21, ст. 115).

Згідно з п. 18 цієї Постанови відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначає наказ (розпорядження) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, чинним на момент вчинення спірного запису у трудовій книжці законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил заповнення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Крім того, як вбачається з довідки Муніципального архіву адміністрації муніципального утворення міського округу «Усинск» від 11.07.2018 №1079 період роботи позивача у Верхньоколвинській початковій школі прибиральницею підтверджується особовими рахунками із заробітної плати з листопада 1986 року по квітень 1989 року, що відповідає виправленим даним трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 53-59).

Отже, у відповідача були наявні підстави для зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу внесені до трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 01.08.1983 року, тому відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не зарахування періоду роботи позивача з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі до страхового стажу.

Щодо доводів апелянта, що трудова книжка позивачки за період не містить дані про розповсюдження на неї пільг в частині обчислення стажу роботи, як для робітника Крайньої Півночі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058-IV, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967.

Статтями 1-4 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Статтею 3 Указу Президії ВР СРСР від 26.09.1967 встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 62 Закону № 1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

При цьому пункт 7 Порядку №637 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічні правові висновки міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №265/6105/16-а.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в наданих позивачем архівних довідках №1079 від 11.07.2018 року, №2906-18 від 03.09.2018 року, № 23 від 05.03.2018 року підтверджені відомості про окремі спірні періоди роботи позивача із зазначенням про їх належність до районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до них, а саме:

з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року працювала прибиральницею у Верхнеколвинській початковій школі;

з 05.04.1989 року по 01.06.1989 року працювала швейцаром у проектно-будівельному об`єднанні «Комінефтепроектстрой»;

з 17.09.1996 року по 28.06.1999 року працювала приймачем- продавцем в АООТ «Лоск».

Підстав вважати наведені в довідках відомості недостовірними, відповідачем не наведено, а відомості вказані у довідках відповідачем жодним чином не спростовується.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

При цьому, відповідач за приписами Закону № 1058 та Порядку № 22-1 має можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії.

Тобто, суд у сукупності з відомостями зазначеними у трудовій книжці позивача, вважає доведеним період роботи позивача в період з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року, з 05.04.1989 року по 01.06.1989 року та з 17.09.1996 року по 28.06.1999 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з наданими архівними довідками.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі та провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 на дату подання заяви про призначення пенсії за віком: із зарахуванням періоду роботи з 10.11.1986 року по 04.04.1989 року у Верхнеколвинській початковій школі до страхового стажу; з урахуванням архівних довідок муніципального архіву адміністрації муніципальної освіти міського округу «Усинск» №1079 від 11.07.2018 року, Національного архіву республіки Комі №2906-18 від 03.09.2018 року, ТОВ «Лоск» № 23 від 05.03.2018 року; а також з урахуванням висновків суду.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 р. у справі №200/19158/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 р. у справі №200/19158/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 01 листопада 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко