Справа № 600/3527/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 жовтня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3527/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали за позовом ОСОБА_1 до Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправними та скасування розпорядження, стягнення заробітної плати.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати розпорядження Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 183 від 29.08.2022 про утримання з ОСОБА_1 надмірно виплачених грошових коштів в сумі 19923,75 грн протиправним;

стягнути з Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 19923,75 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальні частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Копію ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 про залишення позовної заяви без руху надіслано представнику позивача на його офіційну електронну адресу в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується матеріалами справи. Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету 21.10.2022 о 17:33 год.

Представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій, серед іншого, зазначено про звільняється позивача від сплати судового збору зха поданий позов на підставі п. 5 ч.1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Перевіривши виконання представником позивача вимог ухвали суду від 21.10.2022 щодо усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, суд вважає, що наявні підстави для повернення позовної заяви позивачам, оскільки позивачем не усунуто всі недоліки, наведені у мотивувальній частині ухвали суду, а саме не сплачено судовий збір та не додано документи про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 1, 2 Закону № 3674-VI).

Згідно ст. 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу абз. 2 п.п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено з 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2481,00 грн.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як видно із позовних вимог, позивач просить визнати розпорядження Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 183 від 29.08.2022 про утримання з ОСОБА_1 надмірно виплачених грошових коштів в сумі 19923,75 грн протиправним та стягнути з Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 19923,75 грн.

Отже, позовна заява містить дві позовні вимоги, зміст та характер заявлених вимог одночасно немайновий та майновий.

На переконання суду, за майнову вимогу про стягнення з Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 19923,75 грн позивач звільняється від сплати судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

При цьому, вимога про визнання протиправним індивідуального акту органу місцевого самоврядування не підпадає під пільги визначені п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Таким чином, при подачі позову до суду позивачу, необхідно було сплатити судовий збір за 1 вимогу немайнового характеру у сумі 992,40 грн, тобто за позовну вимогу в частині визнання протиправним розпорядження Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 183 від 29.08.2022 про утримання з ОСОБА_1 надмірно виплачених грошових коштів в сумі 19923,75 грн.

Натомість, позивачем на виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 не надано документу про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави його звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом з тим, позивач не надав доказів, що він відноситься до пільгових категорій, тому повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Крім того, суд зауважує, що позивач не надав належних і допустимих, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, у строк встановлений судом, позивач недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення заяви без руху від 21.10.2022, не усунув.

Зокрема, позивач або його представник не надали до суду докази або клопотання із зазначенням поважних причини неможливості усунення недоліків у строк встановлений судом.

Відповідно до ч.2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку - це надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Суд зауважує, що ні позивач ні його представник не зверталися до суду із заявою про продовження процесуальних строків, встановлених судом, в ухвалі суду від 21.10.2022 про залишення без руху, а також не вказали причини неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк та докази на їх підтвердження.

Пунктами 5 та 8 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують зазначені обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст. 161 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

За результатами розгляду матеріалів заяв від 13.07.2021, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не усунуто у строк встановлений судом всіх недоліків позовної заяви, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності причин неможливості виконання вимог вказаної ухвали, а також не подано заяви про продовження процесуального строку встановленого судом, в ухвалі суду від 21.10.22.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ухвали суду від 21.10.22 про залишення позовної заяви без руху, позивачем не виконані, недоліки позовної заяви не усунуто.

Оскільки позивачем у строк встановлений судом не було усунуто недоліки позовної заяви, тому, на думку суду, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Посилання представника позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/12623/19 від 08.02.2022, як на підставу звільнення позивача від сплати судового збору за подання вказаного позову, суд відхиляє, оскільки висновки Верховного Суду щодо застосування норм права стосуються звільнення від сплати судового збору у справі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не оскарження індивідуального акту органу місцевого самоврядування.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A № 18)".

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом, тому логічним є застосування до неї передбачених законодавством наслідків повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169 та 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.К. Левицький