Справа № 120/7328/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про зупинення провадження по справі

м. Вінниця

02 листопада 2022 р. Справа № 120/7328/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський 6, м. Київ, 03168)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року відкрито провадження у справі.

Так, предметом позову в даній справі є рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, викладене в п. 4 протоколу засідання комісії від 14.07.2022 за № 129.

Свій висновок про відсутність правових підстав для виплати позивачу вказаної допомоги відповідач обґрунтував тим, що згідно п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2013 року №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Натомість позивачеві змінено групу інвалідності встановлено понад дворічний термін. Аргументуючи свою позицію відповідач здійснює посилання на постанови Верховного Суду від 20.05.2019 року у справі №2040/5686/18, від 21.07.2020 року у справі №1488/0/58-2, від 15.07.2020 року у справі №240/10153/19, від 24.03.2021 року у справі №826/6671/16.

Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, крім іншого, зазначає про неможливість застосування до спірних правовідносин положень п. 8 Порядку № 975, оскільки його приписи дублюють зміст п. 4 ст. 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який визнано неконституційним.

Судом встановлено, що на розгляді Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 240/7411/21 за позовом фізичної особи до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи з 25.11.2020 внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 15.02.2021 № 18, та зобов`язання Міністерства оборони України призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, як інваліду II групи з 25.11.2020 внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 з урахуванням попередніх виплат.

Ухвалою Верховного Суду від 31.08.2022 року зазначену справу вирішено передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

Постановляючи вказану ухвалу, колегія суддів Верховного Суду вказала на відсутність єдності судової практики щодо застосування положень пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 вказаний пункт визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), який втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, прийнятій у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов таких правових висновків щодо зазначеної норми права:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Також подібні правовідносини були предметом розгляду у справі № 1.380.2019.006957. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року, прийнятій у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, суд на підставі аналізу норм статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ дійшов такого правового висновку:

"дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання".

Застосовуючи наведені вище правові позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 26.07.2022 року у справі № 640/12989/19 дійшов висновку про те, що позивач немає права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки між повторним оглядом, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, який відбувся в березні 2019 року та первинним, який було проведено в квітні 2015 року, на якому позивачу встановлено первинно втрату працездатності без встановлення інвалідності в квітні 2015 року. Тобто з огляду на те, що між цими подіями минуло понад два роки.

Разом з тим Верховний Суд у справі № 240/7411/21 вважає невиправданим законодавчо обмежувати часовими рамками (строком у два роки) настання причинно-наслідкового зв`язку між пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим особою під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею обов`язків військової служби, та динамікою стану здоров`я. Такий преклюзивний строк має бути об`єктивно оцінений, обумовлений індивідуальним станом здоров`я кожної особи, яка отримала поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею обов`язків військової служби, в межах розумного строку.

Отже, установлені п. 4 ст. 163 Закону № 2011-ХІІ обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за умови встановлення вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) лише протягом двох років є невиправданими та такими, що непропорційно обмежують право на посилений соціальний захист військовослужбовців, гарантований частиною першою статті 46 Конституції України у взаємозв`язку з частиною п`ятою її статті 17.

У зв`язку з наведеним та враховуючи неоднаковість практики при вирішенні одних і тих самих категорій спорів, Верховний Суд вирішив передати справу № 240/7411/21 на розгляд судової палати.

Про факт передачі справи № 240/7411/21 на розгляд судової палати Верховний Суд інформував апеляційні та окружні адміністративні суди листом від 08.09.2022 року за № 955/0/58-22 в цілях забезпечення єдності судової практики.

Суд враховує, що спір між сторонами у цій адміністративній справі виник з тих самих підстав та у відносинах, що регулюються одним й тими ж нормами права.

Більше того, заперечуючи позов, відповідач посилається на висновки Верховного Суду, від яких відступлено у справі № 240/7411/21 та з цих мотивів розгляд справи передано судовій палаті.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із способів практичного втілення вказаної конституційної норми є забезпечення ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи за допомогою становлення єдності судової практики.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду створюється єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам передбачуваності, верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania), принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними.

Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Отже, враховуючи, що формування правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 240/7411/21 може вплинути на результати розгляду цієї справи, суд доходить висновку про необхідність її зупинення на підставі положень п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України до набрання законної сили відповідним судовим рішенням касаційної інстанції у вказаній адміністративній справі.

Керуючись ст. 236, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 120/7328/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити певні дії зупинити до набрання законної сили рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі № 240/7411/22.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна