Справа № 380/8020/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/8020/22 пров. № А/857/11513/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року, прийняте суддею Лунь З.І. в м.Львові, в порядку письмового провадження, у справі № 380/8020/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, начальника юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойка Володимира Богдановича про визнання протиправною бездіяльності, протиправними дій, зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

в червні 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 466/2383/19, виданому Шевченківським районним судом м. Львова 14.02.2020; визнати протиправними дії посадової особи центрального органу виконавчої влади - начальника юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойка В.Б. щодо офіційної, безпідставної відмови у нарахуванні компенсації, після його звернення із заявою від 02.08.2021; зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати компенсацію за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 466/2383/19, виданому Шевченківським районним судом м.Львова 14.02.2020 за період з 10.06.2020 по 14.07.2021 та негайно виплатити нараховану компенсацію на особистий рахунок позивача, що знаходиться в Першому українському міжнародному банку.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14.07.2021 на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19 здійснено безспірне списання коштів для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної стягувану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду у сумі 625950,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 14.07.2021. Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату йому компенсації за порушення встановленого ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строку виконання судового рішення у справі № 466/2383/19, ухваленого з підстав, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Також вважає бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не нарахування та невиплати йому зазначеної компенсації за його заявою від 26.07.2021 протиправною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо нарахування компенсації позивачу за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 466/2383/19, виданому Шевченківським районним судом м. Львова 14.02.2020.

Визнано протиправними дії посадової особи центрального органу виконавчої влади - начальника юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойка В.Б. щодо офіційної, безпідставної відмови у нарахуванні позивачу компенсації, після його звернення із заявою від 02.08.2021.

Зобов`язано Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити позивачу компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 10.06.2020 по 14.07.2021 за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі № 466/2383/19, виданому Шевченківським районним судом м. Львова 14.02.2020 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31.07.2019, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України здійснити на користь позивача виплату відшкодування моральної шкоди на суму 625950,00грн.

Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що суд першої інстанції не врахував належним чином, що діючим законодавством не передбачено строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування шкоди з Державного бюджету. Відповідач вказує, що правовідносини, які випливають з рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19, на його думку, не підпадають під дію Закону про гарантії, зокрема в частині тримісячного строку на перерахування коштів, тому посилання позивача на нібито порушення строку перерахування коштів є безпідставним та необґрунтованим. Вважає, що ним здійснено всі заходи щодо виконання рішення суду відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Директор юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойко В.Б. наділений повноваженням підписувати листи на бланках Казначейства, що надсилаються на адресу фізичних осіб, а тому вважає, що позивачем відповідно до норм КАС міг бути оскаржений певний документ (рішення Казначейства як суб`єкта владних повноважень, але не дії конкретної посадової особи.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19, залишеним постановою Львівського апеляційного суду без змін, за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Волинської області про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування і прокуратури, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь позивача виплату у розмірі 625950,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.

14.02.2020 на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до виконання в Державну казначейську служби України.

14.07.2021 на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14.02.2020 у справі № 466/2383/19 здійснено безспірне списання коштів для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної стягувану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду у сумі 625950,00грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 14.07.2021.

26.07.2021 позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про нарахування та виплату компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2020 у справі № 466/2383/19. У цій заяві позивач зазначив, що прострочення належної йому виплати становить 13 місяців, отже, він має право на компенсацію за порушення встановленого статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строку виконання судового рішення у справі № 466/2383/19 про відшкодування шкоди у сумі 625950,00 грн. за рахунок держави, ухваленого на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Листом № 5-21-11/15933 від 02.08.2021 Державна казначейська служба України в особі директора юридичного департаменту Володимира Бойка повідомила позивача про те, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником, за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Резолютивна частина рішення по справі № 466/2383/19 передбачає списання коштів на користь позивача у сумі 625950,00грн. з Державного бюджету України. При цьому, ДКС України, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є виконавцем даного рішення. Таким чином, дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність досудового розслідування, органу прокуратури або суду; нарахування компенсації трьох відсотків річних та компенсації за порушення строку перерахування коштів за програмою КПКВК 3304030 законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з бездіяльністю Державної казначейської служби України щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 466/2383/19 та протиправними дії посадової особи центрального органу виконавчої влади - начальника юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойка В.Б. щодо офіційної, безпідставної відмови у нарахуванні компенсації, після його звернення із заявою від 02.08.2021, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п.3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Так, згідно п.1 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Постановою КМУ від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845.

Згідно п.2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п.3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Згідно з абз.1 п.25 Порядку № 845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Відповідно до п.48 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку № 845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.п.47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Таким чином, з аналізу зазначених норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року № 845, слідує, що забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів, з передбачених бюджетних програм (певних бюджетних асигнувань), в порядку черговості.

При цьому, згідно ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 3-х місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 ст.4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Аналогічні положення містяться і в п. 50 Порядку № 845, відповідно до яких, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в п.48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь позивача виплату у розмірі 625950,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.

З 10.03.2020 року виконавчий лист по справі № 466/2383/19 перебував на виконанні у Державній казначейській службі України, що не заперечується учасниками справи.

Однак, Державною казначейською службою України, на виконання отриманого 10.03.2020 виконавчого листа від 14.02.2020 № 466/2383/19, 14.07.2021 було перераховано на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 625950,00 грн., тобто рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19 фактично було виконано відповідачем лише у липні 2021 року.

З наведеного слідує, що списання коштів у розмірі 625950,00 грн. на користь позивача, у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та положень Порядку № 845, мало відбутись у тримісячний термін після отримання виконавчого листа, тобто з 10.03.2020 року, однак ці кошти були виплачені відповідачем тільки в липні 2021 року.

Таким чином, з урахуванням дати надходження до Державної казначейської служби України документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів - 10.03.2020 року, дати закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів - 10.06.2020 року та дати перерахування коштів стягувачу - 14.07.2021 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк прострочення платежу становить 13 місяців.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача про те, що положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стосовно виплати компенсації поширюються виключно на випадки несвоєчасного виконання судових рішень про стягнення коштів з визначеного кола суб`єктів (зокрема, державних органів), а не держави (державного бюджету), оскільки у вказаному виконавчому документі боржником було вказано Державну казначейську службу України, яка є державним органом та здійснює функцію казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань судом до уваги не приймається.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 13 березня 2020 року у справі № 804/4151/15.

Більш того, такі доводи відповідача не були покладені в обґрунтування останнім відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.07.2019 у справі № 466/2383/19, прийнятої за результатами розгляду заяви позивача від 26.07.2021 року та оформленої листом № 5-21-11/15933 від 02.08.2021.

Щодо посилань відповідача на листи Державної казначейської служби України до Міністерства фінансів України про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504030 (від 06.04.2020 № 5-05-1-05/6446, від 05.06.2020 № 5-05-1-05/9834, від 18.08.2020 № 5-05-1-06/14407, від 02.10.2020 № 5-05-1-05/17340, від 19.02.2021 № 5-05-1-05/40040, від 19.03.2021 № 5-05-05/5910, від 12.04.2021 № 5-05-1-05/7746, від 13.05.2021 № 5-05-1-05/9761, від 10.06.2021 № 5-05-1-05/11841, які останній надав разом з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що такі листи не були подані відповідачем до суду першої інстанції у зв`язку з чим оцінка таким листам судом першої інстанції не надавалась.

При цьому, відповідачем не було заявлено клопотання відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України із наданням доказів неможливості подання таких листів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, з урахуванням відсутності клопотання відповідача відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України та не встановлення судом апеляційної інстанції підстав, які б унеможливлювали подання таких доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції, зазначені листи судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Щодо вимог про визнання протиправними дії посадової особи центрального органу виконавчої влади - начальника юридичного департаменту Державної казначейської служби України Бойка В.Б. щодо офіційної, безпідставної відмови у нарахуванні позивачу компенсації, після його звернення із заявою від 02.08.2021, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення, виходячи з такого.

Начальник юридичного управління Державної казначейської служби Бойко В.Б. листом на заяву позивача повідомив, що дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на рішення суду про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органів прокуратури і суду. Нарахування та виплата компенсації за бюджетною програмою КПКВК 3504030 законодавством не передбачено.

Однак такий лист суперечить вимогам Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Аналіз зазначених вище норм виснує, що законодавством чітко визначений обов`язок казначейства нараховувати і виплачувати стягувачу компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми в разі неперерахування протягом трьох місяців коштів за рішенням суду.

Відтак, доводи, викладені в листі за підписом директора юридичного управління Державної казначейської служби України Бойка В.Б., що нарахування і виплата компенсації за списання належних стягувану коштів бюджетною програмою та законодавством не передбачено, є протиправними.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем термінів виконання рішення суду, а отже і про наявність усіх підстав для зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати і виплатити позивачу компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 10.06.2020 по 14.07.2021 за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листі у справі № 466/2383/19.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судовою колегією враховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року у справі № 380/8020/22, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула