Справа № 460/27125/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2022 року м. Рівне №460/27125/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення із 01.06.2022 при перерахунку розміру пенсії за віком позивача коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,54450 до 2,23311;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком починаючи із 01.06.2022, виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 по 31.08.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,54450;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу при призначенні пенсії за віком передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із встановленням йому передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

За змістом позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з встановлення позивачу з 08.05.2012 статусу особи з інвалідністю, відповідачем призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На підставі заяви від 26.09.2012 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", а з 01.03.2021 відповідач самостійно автоматизованим способом перевів ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності, яка обчислювалась відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач також вказав, що ще 18.07.2014 він досягнув встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та мав визначений страховий стаж, що надало йому право на призначення пенсії за віком. Проте, виявивши бажання працювати та отримувати пенсію за віком з більш пізнього віку, ОСОБА_1 лише 01.06.2022 подав відповідачу заяву про перехід на пенсію за віком згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач своїм рішенням від 10.06.2022 №71 перерахував пенсію ОСОБА_1 шляхом переведення його із пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 01.06.2022, повідомивши про порядок проведення такого перерахунку листом від 29.06.2022 №8911-8369/С-02/8-1700/22.

Як вважає позивач, при обчисленні розміру його пенсії за віком з 01.06.2022 відповідач протиправно та всупереч положенням чинного законодавства зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія із 2,54450 (який враховувався для визначення пенсії по інвалідності) до 2,23311 та протиправно не встановив до його пенсії за віком передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення за більш пізній вихід на пенсію за віком на умовах цього закону.

Зазначене слугувало позивачу підставою для звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою суду від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що згідно з електронною пенсійною справою з 08.02.2012 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", з 01.03.2021 його переведено на пенсію по інвалідності, розмір якої визначено на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 01.06.2022 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач повідомив, що згідно зі статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доході), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Разом з тим, як вважає відповідач, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується виключно при призначенні пенсії, що встановлено частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Водночас, статтею 45 цього Закону передбачено застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40, для призначення пенсії лише при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Підсумовуючи викладене, на думку відповідача, враховуючи той факт, що позивач починаючи з 2012 року став учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії по інвалідності, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону України "Про державну службу", підстави для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З цих підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з 08.05.2012 встановлено статус особи з інвалідністю та призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 26.09.2012 на підставі заяви ОСОБА_1 , його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", а з 01.03.2021 відповідачем автоматизованим способом переведено на пенсію по інвалідності, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем не заперечується факту наявності у позивача статусу особи з інвалідності ІІ групи довічно, що підтверджується також пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України 03.06.2014.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.10.2022 №6853-6712/С-02/8-1700/22 позивача повідомлено, що розмір пенсії по інвалідності позивача з 01.03.2021 обчислюється виходячи із страхового стажу, зарахованого по 31.08.2012, коефіцієнт якого складає 0,40500. Заробітна плата для обчислення пенсії врахована з 01.07.2000 по 31.08.2012 за даними персоніфікованого обліку, коефіцієнт якої становить 2,54450. Також Пенсійним органом встановлено доцільність переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності ІІ групи на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Запропоновано з метою подання заяви про переведення на пенсію за віком на умовах Закону звернутись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України (адреси зазначені на сайті Пенсійного фонду України pfu.gov.ua), у тому числі до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) № 9 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області або ж подати таку заяву через вебпортал Пенсійного фонду України, завіривши її кваліфікованим електронним підписом (КЕП).

01.06.2022 позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За змістом такої заяви позивач просив Пенсійний орган:

- перевести його із пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням ч. 2 ст. 40, абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV - показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення цього виду пенсії (2019, 2021, 2022 років);

-обчислити розмір його пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV із застосуванням коефіцієнту заробітної плати із 01.07.2000 по 31.08.2012 2,54450 та коефіцієнту страхового стажу, здобутого в тому числі після призначення пенсії по інвалідності (включно період 2012-2022 років).

Рішенням від 10.06.2022 №71 відповідач перерахував пенсію позивача шляхом переведення його із пенсії по інвалідності на пенсію за віком (колонка рішення "вид перерахунку"), застосувавши при цьому:

- середній заробіток за 3 попередні роки (за 2019-2021 роки), що відображено у розрахунку заробітку для обчислення пенсії як додатку до вказаного рішення про перерахунок пенсії;

- коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (539 / 100 * 12) * 1)= 0.44917, виходячи із страхового стажу 44 роки 11 місяців 21 день (зарахований по 31.12.2021 року);

- коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії: 2.23311 (після оптимізації).

Листом відповідача від 29.06.2022 №8911-8369/С-02/8-1700/22 ОСОБА_1 додатково повідомлено про порядок перерахунку його пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії на інший, зміст якого цілком відповідає розрахунку, зазначеному вище у рішенні від 10.06.2022 №71.

Позивач вважає протиправними дії відповідача під час проведення перерахунку його пенсії з 01.06.2022, оскільки, на його думку Пенсійний орган:

- протиправно зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія за віком із 2,54450 (який враховувався при обчисленні пенсії по інвалідності) до 2,23311 (враховується для обчислення пенсії за віком);

- протиправно не встановив до пенсії за віком ОСОБА_1 передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення за більш пізній вихід на пенсію за віком на умовах цього закону.

При цьому, позивач не порушує питання щодо законності застосування при обчисленні розміру його пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, яка, на його думку, врахована правильно.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції, чинній з 01.10.2017) особам, пенсії яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Частиною 1 статті 33 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно із статтею 27 Закону №1058-IV, розмір пенсії визначається за формулою:

П = Зп x Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.

У зв`язку з тим, що з 01.03.2021 розмір пенсії по інвалідності ІІ групи позивача переважав пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України "Про державну службу", позивача переведено на пенсію по інвалідності, розмір якого був визначений виходячи із 90 відсотків пенсії за віком, обчисленої згідно із Законом №1058-IV.

При цьому, Пенсійними органами позивача автоматично на пенсію за віком переведено не було.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Судом встановлено, що пенсія по інвалідності ІІ групи обчислена ОСОБА_1 з 01.03.2021 виходячи із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.08.2012 - за даними системи персоніфікованого обліку, коефіцієнт якої (тобто співвідношення заробітної плати та середньої заробітної плати по країні за період, з якого обчислюється пенсія) становить 2,54450.

Як встановлено також судом, порядок обчислення з 01.03.2021 пенсії по інвалідності ІІ групи позивачем не оспорюється.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV, ЗС - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що у зв`язку з тим, що після дня призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в травні 2012 року, він продовжував працювати, а з його заробітної плати утримувався та перераховувався до Пенсійних органів єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при обчисленні розміру його пенсії за віком відповідачем зарахована заробітна плата за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019, 2020, 2021 роки.

Про відсутність підстав для застосування такої заробітної плати, яка добровільно пенсійним органом врахована при обчисленні з 01.06.2022 розміру пенсії ОСОБА_1 , відповідачем зазначено у відзиві на позовну заяву.

Зазначене відповідає розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, який є додатком до рішення про перерахунок пенсії (у спосіб переходу з одного виду пенсії на інший) від 10.06.2022 №71.

Спір у даній справі виник, зокрема, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, яка полягає, у зменшенні з 01.06.2022 (при переведенні позивача із пенсії по інвалідності на пенсію за віком) коефіцієнту заробітної плати ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія,із 2,54450 до 2,23311 шляхом зарахування заробітної плати за період з вересня 2012 року по грудень 2021 року.

Оцінюючи правомірність поведінки Пенсійного органу в цій частині, суд виходить із наступного.

Порядок визначення періодів заробітної плати, які враховуються для перерахунку пенсії врегульовано ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, а саме, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія (абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону).

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії (абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону).

Як зазначалось судом вище, ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням роботи після призначення йому пенсії по інвалідності, може бути здійснене:

1. виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення позивачу у 2012 році пенсії по інвалідності та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась коефіцієнт 2,54450 (абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV);

2. виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії по інвалідності та з урахуванням усієї заробітної плати за період з липня 2000 року, зокрема й тієї, яка виплачувалась позивачу після призначення пенсії по інвалідності коефіцієнт 2,23311 (абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV).

В ході розгляду справи судом, відповідачем не заперечувалось, а матеріалами справи підтверджено, що пенсія по інвалідності в період до 01.06.2022 обчислювалась позивачу виходячи із заробітної плати за період страхового стажу із 01.07.2000 по 31.08.2012 - за даними системи персоніфікованого обліку, а її коефіцієнт (тобто співвідношення заробітної плати та середньої заробітної плати по країні за період, з якого обчислюється пенсія) становив 2,54450.

Належними доказами також підтверджується, що після призначення позивачу у 2012 році пенсії по інвалідності, він продовжував працювати, а з його заробітної плати утримувався та перераховувався єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У зв`язку з цим, згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України №1058-IV позивач мав право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. При цьому, як свідчать матеріали справи, після призначення ОСОБА_1 пенсії, він працював з меншим заробітком, ніж той, з якого було визначено розмір його пенсії, а тому, не виявляв бажання здійснювати перерахунок з 01.06.2022 пенсії із додаванням як стажу, так і заробітної плати.

Зазначене волевиявлення відповідача підтверджується поданою відповідачу заявою від 01.06.2022, за змістом якої він просив обчислити розмір його пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV із застосуванням коефіцієнту заробітної плати із 01.07.2000 по 31.08.2012 2,54450 та страхового стажу, здобутого в тому числі після призначення пенсії по інвалідності.

Всупереч положенням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV відповідач з 01.06.2022 перерахував пенсію ОСОБА_1 із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати із 2,54450 до 2,23311, оскільки дорахував для обчислення пенсії заробітну плату з вересня 2012 року по грудень 2021 року.

Таким чином, відповідачем при здійснені перерахунку пенсії позивача було обрано метод обчислення зарплати при якому враховується зарплата, з якої призначена пенсія у 2012 році та зарплата з 2012 по 2021 рік, отримана ним після призначення пенсії, який для позивача є найменш вигідним, оскільки зменшився коефіцієнт зарплати, визначений у 2012 (при призначенні пенсії по інвалідності) та 2021 році (при переведенні позивача з пенсії по інвалідності, що обчислювалась відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію по інвалідності, що обчислюється відповідно до Закону №1058-IV).

Разом з тим, як відображено у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №160/1052/19 (провадження №К/9901/33650/19), зміст статті 42 Закону №1058-IV свідчить про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону №1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.

Подібний підхід до тлумачення зазначених норм викладено в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі №21-104а12.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 42 Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія у 2004 році.

Аналіз фактичних обставин справи, з урахуванням висновків Верховного Суду свідчить про те, що при перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2022 відповідач зобов`язаний був обирати для нього найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.08.2012 (коефіцієнт заробітної плати 2,54450), яка враховувалась при призначенні пенсії по інвалідності в 2012 році та в 2021 році.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при перерахунку з 01.06.2022 пенсії за віком ОСОБА_1 відповідач протиправно врахував заробітну плату позивача за період з вересня2012 року по грудень 2021 року, тим самим, зменшивши коефіцієнт його заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,54450 до 2,23311.

Виходячи з вищевикладеного, порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту в цій частині у спосіб визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо зменшення із 01.06.2022 при перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,54450 до 2,23311.

З метою відновлення порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи із 01.06.2022, виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 по 31.08.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,54450.

Окрім цього, позивач вважає, що при обчисленні розміру його пенсії за віком із 01.06.2022 відповідач протиправно не встановив до його пенсії, передбачене ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV, підвищення розміру пенсії, розраховане виходячи з 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку, у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців, у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію за віком, ніж це передбачено чинним законодавством.

Своєї позиції щодо заявленого ОСОБА_1 позову в цій частині відповідачем у відзиві на позовну заяву не повідомлено, заперечень змісту позовних вимог щодо наявності або ж відсутності підстав для встановлення позивачу передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IVпідвищення розміру пенсіїсуду не подано.

Оцінюючи правомірність поведінки відповідача в цій частині, суд виходить із наступного.

Як вважає позивач, після набуття ним права на пенсію за віком 18.07.2014, він виявив бажання отримувати пенсію за віком з більш пізнього строку, продовжуючи працювати, а з його заробітної плати утримувались та сплачувались внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зазначені обставини підтверджуються відомостями персоніфікованого обліку (довідкою форми ОК-5), зокрема, сплата внесків роботодавцем у період після призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності: червень-вересень 2012 року; лютий 2017 року березень 2019 року, червень 2019 року березень 2022 року.

Статтею 29 Закону №1058-IV встановлено пільги особам, які хоча й набули право на призначення пенсії за віком, проте продовжили працювати та сплачувати внески, фактично виявивши бажання отримувати пенсію цього виду з більш пізнього віку.

Частиною першою ст. 29 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

З аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що право на встановлення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV підвищення до пенсії виникає у осіб:

-які набули право на пенсію за віком за нормами Закону 1058-IV (досягнули передбаченого віку та мали мінімальний необхідний стаж);

-виявили бажання після досягнення передбаченого віку працювати і отримувати пенсію за віком на умовах Закону 1058-IV з більш пізнього віку.

Відомостями персоніфікованого обліку підтверджується, що позивач після досягнення пенсійного віку в липні 2014 року продовжив працювати включно по травень 2022 року та надалі, а з його заробітної плати утримувались та сплачувались до Пенсійного фонду відповідні внески на пенсійне страхування впродовж періодів з лютого 2017 року по березень 2019 року та з червня 2019 року по березень 2022 року, що в сукупності складає повних 60 місяців.

Своєї позиції відповідач щодо наявності або ж відсутності підстав для встановлення вказаного підвищення пенсії ОСОБА_1 , Пенсійний орган у листах, адресованих позивачу та у відзиві на позовну заяву не повідомив.

Суд зауважує, що відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 17.05.2019 по справі №511/777/17 вказано, що для збільшення розміру пенсії у зв`язку з відстрочкою її призначення необхідними умовами є досягнення пенсійного віку, встановленого Законом №1058-IV, наявність страхового стажу, здобутого після досягнення пенсійного віку.

Відтак, обов`язковими умовами для встановлення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV підвищення є те, що особа після досягнення пенсійного віку не звернулась за призначенням цього виду пенсії, продовжувала працювати, сплачувати внески та не отримувати пенсію за віком.

Таким чином, отримуючи з 2012 року пенсію по інвалідності, продовжуючи працювати та не звертаючись в Пенсійні органи до 01.06.2022 із заявою про призначення пенсії за віком, позивач набув право на встановлення підвищення за більш пізній вихід на пенсію за віком.

Окрім цього, суд зауважує, що обов`язкова умова не отримання раніше жодного виду пенсії для встановлення підвищення до пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком передбачена виключно для встановлення підвищення до пенсії відповідно до ч. 2 ст.29 Закону №1058-IV, за змістом якої жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Відтак, детальний аналіз статті 29 Закону №1058-IV дає підстави для висновку, що законодавцем чітко розмежовані два види підвищень, які встановлюються за більш пізній вихід на пенсію:

- незалежно від статі особам, які набули право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявили бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку (ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV);

- жінкам які народилися у період по 31 грудня 1961 року, але до досягнення 60 річного віку їм не призначалась будь-яка пенсія незалежно від факту їх роботи після досягнення 55 річного віку (ч. 2 ст. 29 Закону №1058-IV).

Виходячи з викладеного, позивач, як особа: яка в липні 2014 року досягнула встановленого законом пенсійного віку; продовжив працювати та сплачувати до пенсійного фонду відповідні внески із заробітної плати; не подавав до червня 2022 року заяви про призначення пенсії за віком на встановлених Законом №1058-IV умовах, набув право на встановлення з червня 2022 року (дня призначення пенсії за віком), передбаченого ч. 1 ст. ст. 29 Закону №1058-IV підвищення до пенсії з розрахунку 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у зв`язку з відстроченням виходу на пенсію на строк 60 місяців (лютий 2017 року березень 2019 року 26 повних місяців, червень 2019 року березень 2022 року 34 повних місяців).

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, яка полягає у не встановленні ОСОБА_1 з 01.06.2022 підвищення до пенсії, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд вважає, що відновлення порушених прав позивача в цій частині в повній мірі буде здійснено у спосібзобов`язаннявідповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із встановленням йому передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення із 01.06.2022 при перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,54450 до 2,23311.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи із 01.06.2022, виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 по 31.08.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,54450.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не встановлення ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком, передбачене ч.1 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком із 01.06.2022 з встановленням йому передбаченого ч.1 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з серпня 2014 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31 жовтня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка,7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін