Справа № 460/18050/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року м. Рівне №460/18050/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Матвійчук В.О.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Медовий край"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медовий край" (далі ТОВ "Медовий край", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №701 від 16.12.2021 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 298 490,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за наслідками планової виїзної документальної перевірки товариства контролюючим органом виявлено заниження платником податків об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств. Позивач з такими висновками відповідача не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.02.2022, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Підготовче засідання у справі 01.02.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 11.02.2022 відкладено підготовче засідання на 15.03.2022.

Ухвалою суду від 15.03.2022 підготовче засідання за клопотанням сторін відкладено на 31.03.2022.

Ухвалою суду від 31.03.2022 розгляд справи відкладено до закінчення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 12.07.2022 призначено підготовче засідання на 25.08.2022.

Ухвалою суду від 25.08.2022 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив.

Згідно з поданим відзивом, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, та необґрунтованими.

У підготовчому засіданні 25.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.09.2022.

05.09.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить не брати до уваги висновки відповідача, викладені у відзиві на позов, та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні 08.09.2022 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів оголошено перерву до 06.10.2022.

У судовому засіданні 06.10.2022 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів оголошено перерву до 20.10.2022.

У судовому засіданні 20.10.2022 закінчено розгляд справи ухваленням рішення.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що товариством було проведено списання меду на суму 1 658 279,84грн, який став непридатним для використання, на підтвердження чого до перевірки надано усі необхідні документи. Вказує, що 01.06.2020 від інженера позивача надійшла доповідна записка про перегрів меду в камері розігріву, що вплинуло на його фізико-хімічні показники. У зв`язку з різким скачком напруги з ладу вийшов температурний регулятор типу "Овен". Це спричинило неконтрольоване підняття температури розігріву меду вище 40 градусів, внаслідок чого мед в кількості 41 300 кг став непридатним до споживання, оскільки мав значне підвищення норм щодо оксиметил-фурфуролу та зниження діастазного числа, що підтверджується протоколом випробувань №1 від 02.06.2020. На підставі наказу підприємства від 10.06.2020 №1/0620-1 прийнято рішення про вилучення з обігу шляхом утилізації вказаної партії меду та заборону його використання за призначенням. Вказаний мед було надано на утилізацію ТОВ "Утільвтормпром" згідно з договором №3314-2020/2/НГ. Отже, позивачем правомірно було списано партію меду в кількості 41 300 кг на суму 1 658 279,84грн, у зв`язку з чим висновки відповідача про заниження податку на прибуток на вказану суму за 2 квартал 2020 року є хибними. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечила та пояснила суду, що актом перевірки від 26.11.2021 №8022/17-00-07-01/38637085 встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України та ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до заниження показників у рядку 02 Декларації "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" всього в сумі 1 658 279,84грн, в т.ч. за 2 квартал 2020 в сумі 1 658 279,84грн. У ході перевірки встановлено, що позивачем списано непридатний до використання мед на суму 1 658 279,84грн на інші витрати операційної діяльності (рах.№947 "Нестачі і втрати від псування цінностей"). Відповідно до наданих товарно-транспортних накладних, непридатний до використання мед було перевезено власними транспортними засобами для утилізації за адресою: Одеська область, м.Теплодар, Промзова 38-А. Поряд з цим, в ході перевірки не встановлено факт списання паливно-мастильних матеріалів на перевезення вказаного меду власними транспортними засобами від пункту навантаження. Під час проведення перевірки надіслано запити до ПрАТ "Рівнеобленерго" та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", Головного управління Національної поліції в Рівненській області. У відповідь на запит ПрАТ "Рівнеобленерго" повідомило, що в період з 29.05.2020 по 01.06.2020 Гощанським РЕМ ПрАТ "Рівнеобленерго" аварійних чи планових робіт та відключення лінії 10кВ в сторону електроустановок споживача ТОВ "Медовий край" не проводили, що підтверджується вичиткою журналу подій, зміною показів лічильника та записами в оперативному журналі диспетчера. Звернень щодо відшкодування збитків від споживача ТОВ "Медовий край" на адресу ПрАТ "Рівнеобленерго" не надходило. У відповідь на запит Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомило, що транспортний засіб марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп "KOGEL", державний номерний знак НОМЕР_2 , у зазначений період на території Рівненської та Одеської областей за даними системи ІП "Гарпун" не здійснював перевезень за вказаним маршрутом. Враховуючи викладене, неможливо підтвердити факт списання позивачем меду бджолиного натурального, понад норми природного убутку та факт щодо утилізації вказаного меду в кількості 41300 кг. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, відзив та відповідь на відзив, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ "Медовий край" зареєстровано як юридична особа 14.05.2013, номер запису 0000651. Видами діяльності товариства згідно з КВЕД є: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний), 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань, 46.11 Діяльність посередників у сфері торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 82.92 пакування, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 71.20 Технічні випробування та дослідження, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., 10.81 Виробництво цукру (т.1 а.а.с.7-10).

У період з 01.11.2021 по 19.11.2021 (термін проведення перевірки продовжувався з 15.11.2021 по 19.11.2019 відповідно до наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 2310-п від 12.11.2021) на підставі наказу від 22.09.2021 року № 1890-п Головного управління ДПС у Рівненській області, направлень №3303/17-00-07-01, №3304/17-00-07-01, №3306/17-00-07-01 від 01.11.2021, №3433/17-00-07-01 від 09.11.2021 ГУ ДПС у Рівненській області проведена виїзна планова документальна перевірка ТОВ "Медовий край" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021.

За результатами проведення перевірки 26.11.2021 складено акт виїзної планової документальної перевірки ТОВ "Медовий край", код 38637085, №8022/17-00-07-01/38637085 (далі - Акт перевірки) (т.1 - а.а.с.14-100).

Висновками Акту перевірки встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України та ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до заниження показників у рядку 02 Декларації "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" всього в сумі 1 658 279,84 грн, в т.ч. за 2 квартал 2020 в сумі 1 658 279,84грн (т.1 а.а.с.18, 50).

На підставі акту перевірки від 26.11.2021 №8022/17-00-07-01/38637085 Головним управлінням ДПС у Рівненській області 16.12.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення № 701 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 304160,00 грн (т.1 а.с.101).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 16.12.2021 №701 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 298490,00грн протиправним, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі Податковий кодекс України).

Згідно з п.п.133.1.1 п.133 ст. 134 Податкового кодексу України, платниками податку - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу.

Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу.

Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Порядок обчислення податку на прибуток підприємств визначений в ст.137 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати. (п.137.3 ст. 137 Податкового кодексу України).

Оцінюючи висновки Акту перевірки про заниження ТОВ "Медовий край" показників у рядку 02 Декларації "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" всього в сумі 1 658279,84грн, в т.ч. за 2 квартал 2020 року в сумі 1658279,84грн шляхом списання непридатного до використання меду бджолиного в сумі 1658279,84грн на інші витрати операційної діяльності (рах.№947 "Нестачі і втрати від псування цінностей"), суд зазначає таке.

Як стверджує позивач, 01.06.2020 від інженера ТОВ "Медовий край" ОСОБА_1 надійшла доповідна записка про перегрів меду в камері розігріву, що вплинуло на його фізико-хімічні показники. З ладу вийшов температурний регулятор типу "Овен". Ймовірна причина виходу з ладу обладнання скачок напруги (т.1 - а.с.126).

Така несправність спричинила неконтрольоване підняття температури розігріву меду вище 40 градусів (при огляді терморегулятора температура в камері склала 65 градусів). Внаслідок вказаних обставин мед в кількості 41 300 кг став непридатним для споживання, оскільки мав значне підвищення норм щодо оксиметил-фурфуролу та зниження діастазного числа, що підтверджується протоколом випробувань № 1 від 02.06.2020 (т.1 - а.с.127).

Відповідно до ДСТУ 4497:2005 "Мед натуральний" вміст гідроксиметил-фурфуролу на 1 кг має бути не більше: для меду вищого ґатунку 10 мг, для меду першого ґатунку 25 мг. В зіпсованому меді вміст гідроксиметил-фурфуролу складав 87 мг на 1 кг меду. Вказаний мед у кількості 41300 кг на суму 1658279,84грн створеною комісією у складі уповноважених осіб товариства був списаний відповідно до акта списання товарів №316 від 30.06.2020 (т.1 -а.с.132).

На підставі наведеного, відповідно до наказу №1/0620-1 від 10.06.2020 ТОВ "Медовий край" було прийнято рішення про вилучення з обігу шляхом утилізації партії меду в кількості 41300 кг та заборону його використання за призначенням (т.1 - а.с.131).

25.06.2020 між ТОВ "Медовий край" та ТОВ "Утільвторпром" укладено договір №3314-2020/2/НГ на екологічні послуги (т.1 - а.а.с.141-143).

Згідно з п.1.1 вказаного договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги зі збирання, перевезення, зберігання та організації подальшого оброблення, утилізації, видалення, знешкодження, захоронення (весь процес надалі вилучення) відходів Замовника, (надалі за текстом відходи).

Відповідно до п.3.2 договору, загальна вартість послуг по даному договору складається з загальної вартості послуг, вказаних у всіх підписаних обома сторонами актів, що є невід`ємними частинами договору.

Перед початком надання послуг Замовник здійснює передоплату в розмірі, не меншому ніж 100% від вартості послуг, якщо інше не узгоджено сторонами. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок Виконавця на підставі отриманого рахунку-фактури не пізніше трьох банківських днів з дати його отримання Замовником (п.3.3 договору).

Як стверджує позивач, відповідно до товарно-транспортної накладної №3006/01 від 30.06.2020 зіпсований мед вагою 20650 кг автомобілем марки "ДАФ", держаний номерний знак НОМЕР_1 , був доставлений ТОВ "Утільвторпром" для подальшої утилізації (т1 - а.с.134).

01.07.2020 між ТОВ "Медовий край" та ТОВ "Утільвторпром" підписано акт приймання-передачі відходів для подальшої утилізації (т.1 - а.с.135).

03.07.2020 ТОВ "Утільвторпром" сформовано для позивача рахунок на оплату №1090 на суму 61950,00грн з ПДВ (т.1- а.с.136.

14.07.2020 відповідно до товарно-транспортної накладної №1407/01 мед вагою 20650 кг автомобілем марки марки "ДАФ", держаний номерний знак НОМЕР_1 , був доставлений ТОВ "Утільвторпром" для подальшої утилізації (т.1 - а.с.137).

15.07.2020 між ТОВ "Медовий край" та ТОВ "Утільвторпром" підписано акт приймання-передачі відходів для подальшої утилізації (т.1 - а.с.138).

Відповідно до акту наданих послуг від 20.07.2020, підписаного між ТОВ "Медовий край" та ТОВ "Утільвторпром", останнім було надано послуги по збиранню, зберіганню та утилізації продуктів харчування, непридатних для вживання вагою 41300 кг на загальну суму 61950,00грн з ПДВ (т.1 - а.с.139).

На підставі подорожніх листів від 30.06.2020 та 14.07.2020, а також наказів про направлення у відрядження №3006/02 від 30.06.2020 та №1407/01 від 14.07.2020, відповідно до актів списання товарів №369 від 07.07.2020, №370 від 08.07.2020, № 371 від 09.07.2020, №372 від 13.07.2020, №396 від 21.07.2020, №399 від 30.07.2020, звіту про роботу вантажного автомобіля "ДАФ" НОМЕР_1 /причіп НОМЕР_2 за липень 2020 року, картки обліку витрат ДП по автомобілю "ДАФ" НОМЕР_1 /причіп НОМЕР_2 за липень 2020 року, паливо-мастильні матеріали на перевезення меду для утилізації були списані позивачем (т.1 а.а.с.152-165).

Також, як стверджує позивач 04.06.2020 на виконання наказу ТОВ "Медовий край" №0306/20-1 від 03.06.2020 інженером-механіком груповим було здійснено огляд камери розігріву меду та щит управління нею і встановлено, що температурний регулятор двоканальний типу 2 ТРМ 1-Щ1-У-РР вийшов з ладу, у зв`язку із чим система автоматизованого керування нагрівачами, яка підтримує температуру в камері не вище 60 градусів, не спрацювала. Паспортом повітряного опалення камери розігріву меду ПВ 1 передбачено, що система автоматизованого керування нагрівачами забезпечує підтримання температури повітря в камері, що не перевищує 60 градусів. Відповідно, коли вийшов з ладу щит керування, автоматичне керування не спрацювало і температура вийшла за межі 60 градусів (т.1 а.а.с.133, 144-151).

Для відновлення роботи камери було проведено заміну терморегулятора на новий такого ж типу 2 ТРМ 1-Щ1-У-РР, на підтвердження чого долучено видаткову накладну №РН-00001657 від 21.10.2019 (т.1 - а.с.140).

Також позивачем долучено до матеріалів справи лист ТОВ "РЕМБ" від 31.08.2022 №49, згідно з яким останнім було повідомлено, що після огляду температурного регулятора двоканального типу ОВЕН ТРМ 1-Щ1-У-РР було виявлено несправність контролера та пошкодження чипів плати. Ймовірно, причиною виходу з ладу стало перевищення порогу вхідної температури (т.2 - а.с.11).

Згідно з відповіддю ТОВ "Кондиціонер" від 31.08.2022 №66, вихід з ладу терморегулятора може призвести до неконтрольованого підняття температури до 65оС. Додатковий запобіжний (протипожежний) термостат захисту, вимикає нагрів електро-тенів в діапазоні 70-90 оС (т.2 - а.с.13).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Згідно із ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.90 КАС України).

Оцінюючи надані ТОВ "Медовий край" докази на підтвердження правомірності списання меду бджолиного в кількості 41300 кг на загальну суму 1658279,84грн на інші витрати операційної діяльності (рах.№947 "Нестачі і втрати від псування цінностей") відповідно до ст.90 КАС України, суд керується таким.

Відповідно до ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV) визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 Закону №996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, відповідно до якої первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як зазначено колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 15 травня 2018 року у справі №815/3501/15: "…Отже, будь-які документи, в тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків…".

Аналогічний висновок зроблено колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №815/1939/14: "…господарські операції … мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. При цьому потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового (грошового) зобов`язання на підставі таких операцій…".

Як зазначено колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 31 липня 2018 у справі №808/2549/17: "…Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів…".

Суд зазначає, що правові та організаційні засади вилучення з обігу, переробки, утилізації, знищення або подальшого використання неякісної та небезпечної продукції з метою недопущення негативного впливу такої продукції на життя, здоров`я людини, майно і довкілля визначено Законом України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" від 14.01.2000 №1393-XIV (далі - Закон №1393-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 03.12.1997 №771/97-ВР (далі - Закон №771/97-ВР), харчові продукти, які знаходяться в обігу на території України, повинні відповідати вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів.

Частиною 2 статті 37 Закону №771/97-ВР передбачено, що забороняється обіг об`єктів санітарних заходів, якщо ці об`єкти: 1) небезпечні; 2) непридатні до споживання; 3) неправильно марковані; 4) незареєстровані відповідно до вимог цього Закону; 5) ввезені (переслані) на територію України контрабандно. Харчові продукти, зазначені у пунктах 2 і 3 цієї частини, підлягають вилученню з обігу та/або відкликанню відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з ч.5 ст.37 Закону №771/97-ВР, знищення об`єктів санітарних заходів, повернення їх в обіг для споживання людиною або для інших цілей здійснюються оператором ринку за його рахунок. Порядок знищення об`єктів санітарних заходів або умови, які повинні виконуватися оператором ринку для повернення їх в обіг для споживання людиною або для інших цілей, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Згідно з нормами п.4 Загальних вимог до здійснення переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2001 №50, відповідальність за збереження вилученої із повернення неякісної та небезпечної продукції до рішення питання про її переробку, утилізацію, знищення або подальше використання несе власник такої продукції.

Абзацом 6 ч.1 ст.1 Закону №1393-XIV передбачено, що до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема, продукція, строк придатності якої до споживання або використання закінчився.

Статтями 5, 6 Закону №1393-XIV визначено, що неякісна та небезпечна продукція підлягає вилученню з обігу; власник продукції зобов`язаний вилучити з обігу неякісну та небезпечну продукцію, привести її, при можливості, у відповідність з вимогами відповідних нормативно-правових актів і нормативних документів або забезпечити переробку, утилізацію чи знищення такої продукції у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно зі статтями 8, 18, 19, 20 Закону №1393-XIV, утилізація неякісної та небезпечної продукції здійснюється підприємствами, що здійснюють переробку, утилізацію або знищення вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції за рахунок коштів власників такої продукції.

Відповідно до пункту 12 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №185 від 11.01.2003 N185 та вимог Закону №1393-ХIV суб`єкти господарювання зобов`язані вилучати з обігу продукцію, яка є неякісною та небезпечною.

За приписами ч.3 ст.7 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 №1023-XII, продаж товарів, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув, забороняється.

Згідно з п.3 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12. 2008 №1070 (далі - Правила №1070), послуги з поводження з побутовими відходами надаються суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах в установленому законодавством порядку виконавцем послуг з вивезення побутових відходів. Договір про надання послуг укладається між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що додається.

Пунктами 4-6 Правил №1070 передбачено, що збирання та перевезення побутових відходів здійснюються спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (П(С)БО) 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, визначено, що запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Товари, які втратили матеріальну цінність у результаті псування, підприємство вже не може застосувати за призначенням, тобто не отримає від них у майбутньому жодних економічних вигод. Вони більше не відповідають критеріям визнання активу, тому мають бути виведені зі складу активів і списані з балансу.

Втрати від псування ТМЦ відносять до витрат того періоду, у якому була завершена їх інвентаризація (п.3 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 №879, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142 (далі - Положення про інвентаризацію №879).

Згідно з п.7 розділу І Положення про інвентаризацію №879, проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства. Аналогічну вимогу містить і п.12 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419.

Зіпсовані ТМЦ списують за фактичною собівартістю (з урахуванням транспортно-заготівельних витрат) до складу інших операційних витрат (п.5.7 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2). Для цього використовують субрахунок 947 "Нестачі і втрати від псування цінностей".

На час планової перевірки позивача чинним документом, що містить норми природного убутку на продовольчі товари, був наказ Міністерства торгівлі СРСР від 02.04.1987 №88 "Про затвердження норм природного убутку продовольчих товарів у торгівлі та інструкцій з їх застосування", а відповідно до п.2 "Інструкції із застосування норм природного убутку продовольчих товарів у роздрібній мережі державної і кооперативної торгівлі", яка є Додатком №2 до цього нормативного документа, всілякі витрати, які утворюються внаслідок псування товарів, пошкодження тари, а також фактичні додаткові втрати, пов`язані з реалізацією товарів методом самообслуговування, у межах встановлених норм, не відносяться до норми природного убутку продовольчих товарів. Тому витрати від списання зіпсованих товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) враховуються як наднормативні втрати.

Первинним документом списання зіпсованих ТМЦ може бути акт про псування та бій ТМЦ.

Відповідно до п.14 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, до складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку.

Пунктом 17 П(С)БО "Витрати" передбачено, що до витрат на збут та інших операційних витрат відносяться витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Планом рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1591), а також Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, для відображення витрат "Нестачі і втрати від псування цінностей" передбачений субрахунок 947 рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності".

В розділі рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності" Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, дійсно передбачено, що на субрахунку 947 "Нестачі і втрати від псування цінностей" ведеться облік нестач грошових коштів та інших цінностей і втрат від псування цінностей, що виявлені в процесі заготовлення, переробки, збереження, та реалізації. Одночасно із списанням цінностей, винних у нестачі яких не встановлено, на витрати, балансова вартість списаного активу зараховується на позабалансовий рахунок 07 "Списані активи".

На підставі п.27 П(С)БО 9 "Запаси" та п.10 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів суб`єктів державного сектору, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №11, нестачі та втрати запасів, в межах встановлених норм природного убутку під час транспортування, відносяться на збільшення первісної вартості оприбуткованих запасів такого найменування, групи, видів. Нестачі та втрати запасів в межах встановлених норм природного убутку під час зберігання, а також нестачі та втрати запасів понад норми природного убутку визнаються витратами звітного періоду з проводкою: Дт947 Кт289.

Одночасно суми нестач і втрат від псування запасів понад норми природного убутку до прийняття рішення про конкретних винуватців відображаються на позабалансовому рахунку субрахунку 072 "Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей" (Дт 072).

Після встановлення осіб, які мають відшкодувати втрати запасів понад норми природного убутку, належна до відшкодування сума зараховується до складу дебіторської заборгованості (Дт 375 "Розрахунки з відшкодування завданих збитків") і доходів (Кт 716 "Відшкодування раніше списаних активів") на суму фактичних витрат на відновлення (придбання) запасів) та розрахунків з бюджетом (на різницю між сумою, що має бути відшкодована винним, і сумою фактичних витрат на відновлення (придбання) запасів, одночасно зі списанням сум, що відображені на позабалансовому рахунку Кт 072. Сума відшкодування визначається згідно із законодавством.

Одночасно зі списанням на витрати суму псування ТМЦ відображають на забалансовому субрахунку 072 "Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей". Тут такі суми обліковуються до моменту вирішення питання про винуватця псування. Після встановлення винної особи суму втрат списують із субрахунку 072 і одночасно визнають заборгованість винної особи з виникненням доходу: Дт 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків" - Кт 716 "Відшкодування раніше списаних активів".

Таким чином, зменшення суми невідшкодованих нестач і втpат від псування цінностей на субрахунку 072 "Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей" відображається після вирішення питання про винуватців з одночасними записами за дебетом субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків" і кредитом субрахунку 716 "Відшкодування раніше списаних aктивів" в сумі, що належить до відшкодування винуватцями.

Як стверджує позивач, причиною псування меду в кількості 41300 кг став перегрів меду в камері розігріву, що вплинуло на його фізико-хімічні показники, зокрема з ладу вийшов температурний регулятор типу "Овен", причиною чого став скачок напруги. Така несправність спричинила неконтрольоване підняття температури розігріву меду вище 40 градусів (при огляді терморегулятора температура в камері склала 65 градусів).

Поряд з цим, відповідно до вимог Інструкції із застосування норм природного убутку продовольчих товарів у роздрібній мережі державної і кооперативної торгівлі, позивачем не надано суду доказів того, що ним встановлено винуватців з одночасними записами за дебетом субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків" і кредитом субрахунку 716 "Відшкодування раніше списаних aктивів" в сумі, що належить до відшкодування винуватцями.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивач в установленому порядку звертався до ПрАТ "Рівнеобленерго" та Гощанського РЕМ ПрАТ "Рівнеобленерго" з приводу аварії, яка сталася 01.06.2020, зокрема встановлення причин різкого скачка напруги, яке завдало позивачу збитків на суму 1658279,84грн.

Так, згідно з відповіддю ПрАТ "Рівнеобленерго" від 17.12.2021 №43/136, із споживачем ТОВ "Медовий край" в період з 29.05.2020 по 01.06.2020 Гощанським РЕМ ПрАТ "Рівнеобленерго" аварійних чи планових робіт та відключення лінії 10кВ в сторону електроустановок споживача не проводилося, що підтверджується вичиткою журналу подій, зміною показів лічильника та записами в оперативному журналі диспетчера. Звернень щодо відшкодування збитків від споживача ТОВ "Медовий край" на адресу ПрАТ "Рівнеобленерго" не надходило (.1 - а.с.248).

Крім того, згідно з відповіддю Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 28.12.2021 №2568/116/27/01-2021, транспортний засіб марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп "KOGEL", державний номерний знак НОМЕР_2 , у період 30.06.2020 та 14.07.2020 на території Рівненської та Одеської областей за даними системи ІП "Гарпун" не здійснював перевезень за маршрутом "Рівненська обл., смт.Гоща, вул.Застав`я, 58 Одеська область, м.Теплодар, Промзова 38-А" (т.1 - а.с.244).

Зазначена інформація міститься також у доказах, наданих позивачем, а саме: листах Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 06.09.2022 №11/148 Аз та Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.09.2022 №68 а.з./109/27/01-2022 (т.2 а.а.с.54-62).

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача, що згідно з вказаними відповідями автомобіль марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп "KOGEL", державний номерний знак НОМЕР_2 , 30.06.2020 та 14.07.2020 було зафіксовано саме по маршруту Рівне Київ (Велика Окружна) по маршруту руху до м.Теплодар Одеської області, оскільки з наданої відповіді Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.09.2022 №68 а.з./109/27/01-2022 (т.2 а.а.с.57-60) вбачається, що вказаний автомобіль 30.06.2020 прямував із м.Києва по маршруту до Кіровоградської області (01.07.2020, 11:37), Запорізької області (01.07.2020,18:41). У Запорізькій області вказаний транспортний засіб пробув до 03.07.2020, 13:09 та о 15:00 год знаходився в Дніпропетровській області, а вже 03.07.2020 о 22:33 був зафіксований у м. Києві (т.2 а.а.с.54-62).

Суд враховує, що відстань від Запорізької області до м.Теплодар Одеської області становить 563 км і враховуючи той факт, що за маршрутом руху від Запорізької області, де був зафіксований автомобіль позивача 01.07.2020 о 18:41 год., до м.Теплодар Одеської області у період 01.07.2020, 02.07.2020 та 03.07.2020 автомобіль марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп "KOGEL", державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксований не був, а навпаки 03.07.2020 о 15:00 год був зафіксований у Дніпропетровській області, а вже 03.07.2020 о 22:33 зафіксований у м.Києві, суд дійшов висновку, що вказаний автомобіль не здійснював перевезення меду бджолиного у кількості 20 650кг згідно з товарно-транспортною накладною від 30.06.2020 №3006/01 для подальшої утилізації ТОВ "Утільвторпром".

За аналогічним маршрутом здійснював перевезення автомобіль марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп "KOGEL", державний номерний знак НОМЕР_2 14.07.2020, оскільки о 5:46 був зафіксований у м.Києві, 16.07.2020 о 13:28- у Кіровоградській області, 19.07.2020 - у Запорізькій області.

Як зазначав суд, визначальною ознакою господарської операції є те, що така має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Суд враховує, що за умовами укладеного між ТОВ "Медовий край" та ТОВ "Утільвторпром" договору № 3314-2020/2/НГ на екологічні послуги від 25.06.2020 (т.1 а.а.с.141-143), перед початком надання послуг Замовник здійснює передоплату в розмірі, не меншому ніж 100% від вартості послуг, якщо інше не узгоджено сторонами. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок Виконавця на підставі отриманого рахунку-фактури не пізніше трьох банківських днів з дати його отримання Замовником (п.3.3 договору).

При цьому, позивачем не надано суду доказів, що ним здійснено передоплату для ТОВ "Утільвторпром" в розмірі, не меншому ніж 100% від вартості послуг, або інших доказів, які б підтверджували, що ним перераховано кошти в розмірі 61 950,00грн на користь ТОВ "Утільвторпром".

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що позивачем було неправомірно списано партію меду бджолиного в кількості 41 300 кг на суму 1658279,84грн та віднесено до інших витрат операційної діяльності у 2 кварталі 2020 року, що призвело до завищення підприємство витрат операційної діяльності та відповідно призвело до заниження податку на прибуток підприємств.

Позивачем не доведено факту утилізації меду бджолиного в кількості 41300кг спеціалізованими уповноваженими на це особами відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог ч.2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у ч.2 ст.77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2021 №701 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 298490,00грн, а тому у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

За приписами ст.139 КАС України судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Медовий край" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Медовий край" (вул.Застав`я, буд.58, смт.Гоща, Рівненська область, 35400; ідентифікаційний код юридичної особи 38637085).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44070166).

Повне рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар