Справа № 260/2985/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2985/22
15:35 год
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Військова частина НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101 - ї ОБрТрО Регіонального управління " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - представник Зотов Дмитро Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101 - ї ОБрТрО Регіонального управління " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 25 жовтня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 02 листопада 2022 року.
18 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , якою просить: 1) визнати протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 в частині недоведення до відома (під підпис) ОСОБА_1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2022 року № 46 (з основної діяльності) та від 18.05.2022 року № 173 (з адміністративно-господарської діяльності); 2) визнати протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 в частині не ознайомлення ОСОБА_1 про права та обов`язки під час проведення службового розслідування на виконання абзацу п`ятого пункту 3 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608; 3) визнати протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 в частині позбавлення ОСОБА_1 прав передбачених абзацом п`ятим пункту 3 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608, під час проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків, проведеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 року № 173(з адміністративно-господарської діяльності); 4) визнати протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 в частині недоведення до відома ОСОБА_1 результату службового розслідування проведеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 року № 173(з адміністративно-господарської діяльності); 5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 утриматись в майбутньому від протиправних дій в частині недоведенні до відома ОСОБА_1 наказів командира військової частини НОМЕР_1 та результатів службових розслідувань в частині що стосуються ОСОБА_1 ; 6) визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року; 7) скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року; 8) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за травень 2022 року, якої був позбавлений на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 (з основної діяльності).

23 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду до 09 вересня 2022 року належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування на підставі наказу командира військової частини від 18 травня 2022 року № 173.

12 вересня 2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву та матеріали службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року в АДРЕСА_4 , (а.с. 36-58).

05 жовтня 2022 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Позов обґрунтований тим, що позивач був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо недоведення до відома наказів командира частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 року № 173 та від 11.06.2022 року № 46, а також матеріалів службового розслідування відносно нього. Порядок його проведення порушує права позивача на участь у його проведенні. Відповідно наказ відповідача № 173 від 18.05.2022 року про призначення службового розслідування та наказ від 11.06.2022 року № 46 в частині позбавлення виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року є протиправним. Просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію та додаткову винагороду за травень 2022 року. Вказані обставини та винесені накази відносно позивача, послужили приводом для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

12 вересня 2022 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що в ході проведення розслідування було встановлено, що позивач дійсно самовільно залишив військову частину та, на підставі висновків службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2022 №46 «Про результати службового розслідування», яким оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «догани» та надано вказівку помічнику командира з ФЕР не виплачувати грошову винагороду та премію за травень місяць 2022 року зазначеному військовослужбовцю. Звертають увагу, що преміювання військовослужбовців є правом, а не обов`язком командира (начальника), який, у відповідності до чинного законодавства та, враховуючи висновки по результатам службового розслідування ним скористався. Твердження позивача щодо протиправного недоведення оскаржуваного наказу (№46 від 11.06.2022) є безпідставним та не заслуговує на увагу суду, оскільки пунктом 4 оскаржуваного наказу дійсно визначено доведення до зацікавлених осіб наказу в частині, що їх стосується, але, по-перше, наказ про призначення службового розслідування від 18.05.2022 №173 видано за місцем самовільного залишення частини позивачем, а саме в с. Яковлівка Донецької області, а завершено його проведення виданням наказу від 11.06.2022 №46 в м. Золотоноша Черкаської області, за місцем тимчасової дислокації частини на той час. Позивач, станом на момент проведення та завершення службового розслідування, починаючи з 17.05.2022 року знаходився за межами тимчасової дислокації частини внаслідок скоєння правопорушення у вигляді самовільного залишення частини і, як вбачається з позовної заяви, з 24.05.2022 року незаконно знаходився в м. Ужгороді, чого сам не заперечує та не міг скористатись своїми правами, встановленими пунктом 3 розділу IV Порядку, з погляду на те, що особа, яка проводила розслідування знаходилася весь час за межами пункту постійної дислокації частини, тобто виконувала свої функціональні обов`язки за місцем виконання бойових завдань військовою частиною. Тобто, метою службового розслідування стосовно позивача було встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, які мають значення для прийняття відповідного рішення за вже встановленим фактом самовільного залишення місця тимчасової дислокації, а отже, не було обов`язком особи вчиняти дії в розумінні зазначеного пункту Порядку. Крім викладеного, звертають увагу, що у відповідності до пунктом 3 розділу VI Порядку станом на 11.09.2022 року позивач не звертався до командування військової частини з рапортом про надання йому відповідної копії.

19 вересня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що оскільки позивач перебував на військовій службі ще під час проведення службового розслідування, то відповідач мав реальну можливість повідомити позивача про наявність проведення щодо нього службового розслідування, доручити відібрати письмові пояснення, тощо. Позивач навіть не знав про проведення щодо нього службового розслідування, що в свою чергу було обмежено його у правах передбачених абзацом п`ятим пункту З розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608. Відповідач протиправно не довів наказ позивачеві про накладання щодо нього дисциплінарного стягнення (наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2022 року № 46 (з основної діяльності)), хоча позивач з 24.05.2022 року і по сьогоднішній день перебуває на військовій службі в АДРЕСА_3 і є відсутні поважні підстави які б унеможливило ознайомлення позивача зі згаданим наказом. Крім того, ОСОБА_2 , якому було доручено проведення службового розслідування щодо позивача, не дотримувався вимог абз. 1 п. 1 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608 в частині всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення під час проведення службового розслідування, оскільки не зміг встановити навіть елементарні речі - облікові дані позивача. Разом з тим, матеріалами службового розслідування від 11.06.2022 року проведеного щодо позивача не наведено висновки службового розслідування, відсутні пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності та не зазначено інших заходів, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Під час розгляду справи по суті позивач позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив суду, що 18 травня 2022 року розпочато службове розслідування по факту самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 та закінчено 11 червня 2022 року в м. Золотоноша Черкаської області. Там же був виданий оскаржуваний наказ № 46 від 11 червня 2022 року.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 03 березня 2022 року відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 36, ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою старший стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби Військової частини НОМЕР_1 , (а.с. 28).

25 квітня 2022 року відповідно до наказу № 88 командира Військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , вибув у відрядження до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування «Слобода» оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », (а.с. 29).

26 квітня 2022 року перед шикуванням в строю було віддано наказ начальником штабу Військової частини НОМЕР_1 про відрядження (вибуття) в зону бойових дій всієї бригади, зокрема й позивача.

26 квітня 2022 року ОСОБА_1 вибув у зону бойових дій на першу лінію розмежування до міста Константинівка Краматорського району Донецької області з подальшою передислокацією в с. Яковлівка Бахмутського р-ну Донецької області.

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупуванні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань згідно з наказом № 98 командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2022 року.

17 травня 2022 року згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 111, солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби управління військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 17 травня 2022 року залишив самовільно військову частину. Знято з котлового забезпечення зі сніданку 17 травня 2022 року та призупинено виплату грошового забезпечення з 17 травня 2022 року, (а.с.47).

18 травня 2022 року відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 178 «Про призначення службового розслідування», керуючись Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 року № 608, на підставі рапорту командира роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року № 1460 та рапорту командира 1 взводу розвідувальної військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року № 1461 стало відомо, що 17 травня 2022 року під час перевірки особового складу в місці розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , рядового ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 , з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, які мають значення для прийняття відповідного рішення відносно вказаних військовослужбовців наказано майору ОСОБА_5 провести службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків у період до 18 червня 2022 року, (а.с.55).

19 травня 2022 року позивач прибув до м. Ужгород, де був затриманий слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгород) Територіального управління ДБР розташованого у місті Львів спільно з ІНФОРМАЦІЯ_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 та ч. 4 ст. 408 КК України, після чого був поміщений до зонального відділу ВСП (гаупвахта).

21 травня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/6111/22 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

24 травня 2022 року відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 118 позивач вважається таким, що прибув до військової частини НОМЕР_1 з під-варти з гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 , (а.с.75).

11 червня 2022 року відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №46 «Про результати службового розслідування», з метою усунення причин і наслідків, які наступили в результаті умисного залишення військової частини НОМЕР_1 наказано притягнути військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини до дисциплінарної відповідальності і оголосити "Догану". Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику служби військової частини НОМЕР_1 наказано не виплачувати грошову винагороду та премію за травень 2022 року, військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 солдату, в тому числі ОСОБА_1 , з 18 травня 2022 року. ( а.с.57 зворот).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551- XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV ( далі по тексту Статут).

Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом встановлено, що 17 травня 2022 року згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 111, солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби управління військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 17 травня 2022 року залишив самовільно військову частину. Знято з котлового забезпечення зі сніданку 17 травня 2022 року та призупинено виплату грошового забезпечення з 17 травня 2022 року, (а.с.47).

18 травня 2022 року відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 178 «Про призначення службового розслідування», керуючись Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 року № 608, на підставі рапорту командира роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року № 1460 та рапорту командира 1 взводу розвідувальної військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року № 1461 стало відомо, що 17 травня 2022 року під час перевірки особового складу в місці розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , рядового ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 , з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, які мають значення для прийняття відповідного рішення відносно вказаних військовослужбовців наказано майору ОСОБА_5 провести службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків у період до 18 червня 2022 року, (а.с.55).

19 травня 2022 року позивач прибув до м. Ужгород, де був затриманий слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгород) Територіального управління ДБР розташованого у місті Львів спільно з ІНФОРМАЦІЯ_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 та ч. 4 ст. 408 КК України, після чого був поміщений до зонального відділу ВСП (гаупвахта).

21 травня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/6111/22 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

11 червня 2022 року відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №46 «Про результати службового розслідування», з метою усунення причин і наслідків, які наступили в результаті умисного залишення військової частини НОМЕР_1 наказано притягнути військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини до дисциплінарної відповідальності "Догану". Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику служби військової частини НОМЕР_1 наказано не виплачувати грошову винагороду та премію за травень 2022 року, військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 солдату, в тому числі ОСОБА_1 , з 18 травня 2022 року, ( а.с.57 зворот).

Пунктом 2 розділу IV Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Тобто, метою службового розслідування стосовно позивача було встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, які мають значення для прийняття відповідного рішення за вже встановленим фактом самовільного залишення місця тимчасової дислокації, а отже, не було обов`язком особи, які проводять службове розслідування вчиняти дії в розумінні зазначеного пункту Порядку.

Пунктом 4 наказу від 11 червня 2022 року № 46 та пунктом 5 наказу № 173 від 18 травня 2022 року визначено доведення до особового складу в частині, що їх стосується, однак, судом встановлено, що наказ про призначення службового розслідування від 18.05.2022 №173 видано за місцем самовільного залишення частини позивачем, а саме в с. Яковлівка Донецької області, а завершено його проведення наказом від 11.06.2022 №46 в м. Золотоноша Черкаської області, тобто за місцем тимчасової дислокації частини на той час. Позивач, станом на момент проведення та завершення службового розслідування, починаючи з 17.05.2022 року знаходився за межами тимчасової дислокації частини, що ним підтвердилося в судовому засіданні та внаслідок скоєння правопорушення у вигляді самовільного залишення частини. 21 травня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, а відтак ОСОБА_1 не міг скористатись своїми правами, встановленими пунктом 3 розділу IV Порядку, з погляду на те, що особа, яка проводила розслідування знаходилася весь час за межами пункту постійної дислокації частини, тобто виконувала свої функціональні обов`язки за місцем виконання бойових завдань військовою частиною.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 в частині недоведення до відома (під підпис) ОСОБА_1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2022 року № 46 (з основної діяльності) та від 18.05.2022 року № 173 (з адміністративно-господарської діяльності), неознайомлення ОСОБА_1 про права та обов`язки під час проведення службового розслідування на виконання абзацу п`ятого пункту 3 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608, позбавлення ОСОБА_1 прав передбачених абзацом п`ятим пункту 3 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608, під час проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків, проведеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 року № 173(з адміністративно-господарської діяльності) та недоведення до відома ОСОБА_1 результату службового розслідування проведеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 року № 17 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позовна вимога зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 утриматись в майбутньому від протиправних дій в частині недоведенні до відома ОСОБА_1 наказів командира військової частини НОМЕР_1 та результатів службових розслідувань в частині, що стосуються ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року, то судом встановлено наступне.
Як слідує із позовних вимог, позивач не оскаржує наказ № 111 від 17 травня 2022 року за яким солдата ОСОБА_1 вважати таким, що з 17 травня 2022 року залишив самовільно військову частину. Знято з котлового забезпечення зі сніданку 17 травня 2022 року та призупинено виплату грошового забезпечення з 17 травня 2022 року.

Крім того, позивач не оскаржує наказ № 173 від 18.05.2022 року про призначення службового розслідування та наказ № 46 від 11 червня 2022 року про результати службового розслідування, за яким позивача за самовільне залишення військової частини притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено "Догану".

Згідно вимоги №8 та №9 позовної заяви, Позивач оскаржує наказ № 46 від 11.06.2022 року тільки в частині позбавлення виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року, та просить в цій частині його скасувати.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.

Відповідно до розділу VI пунктів 1,5 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.

Розділом XVI пунктом 1,3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі наказу, командира військової частини, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно вимог статті 12 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України " №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

З огляду на те, що ніякої доповіді від позивача про можливі причини відсутності на службі не надходили, а заходи з його розшуку результатів не дали, командир частини видав наказ від 17 травня 2022 року № 111 про зняття з котлового забезпечення та призупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 17 травня 2022 року, (а.с.47). За наказом № 173 від 18 травня 2022 року призначив службове розслідування

11 червня 2022 року відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №46 «Про результати службового розслідування», з метою усунення причин і наслідків, які наступили в результаті умисного залишення військової частини НОМЕР_1 наказано притягнути військовослужбовця ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини до дисциплінарної відповідальності і оголосити "Догану". Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику служби військової частини НОМЕР_1 наказано не виплачувати грошову винагороду та премію за травень 2022 року, військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 солдату, в тому числі ОСОБА_1 , з 18 травня 2022 року ( а.с.57 зворот).

Приписами статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII врегульоване грошове забезпечення військовослужбовців". До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Однак п.6 статті 9 цього Закону вказує, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За абзацом другим пункту 6 статті 9 Закону № 2011-XI визначено, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в ст.3 цього Статуту.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та достатніх доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати премії та додаткової винагороди за травень 2022 року та у задоволенні якого слід відмовити. При цьому, командир військової частини НОМЕР_1 скористався своїм правом та з урахуванням вимог до військової дисципліни, підтвердженням обставин за актом службового розслідування, правомірно та у межах повноважень наказав не виплачувати грошову винагороду та премію, а відтак дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за травень 2022 року, якої був позбавлений на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_3 від 11.06.2022 року № 46 (з основної діяльності) не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав зазначених у позовній заяві.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101 - ї ОБрТрО Регіонального управління "Захід" ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль