Справа № 280/12778/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року Справа № 280/12778/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач), до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач - 1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач - 2) про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.11.2021 № 60 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за Списком № 2, з дня звернення за пенсією.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вважає дії Головного управління ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 протиправними та такими, що порушили її, гарантоване Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсійне забезпечення. Зауважує, що відповідач пільговий стаж не визнає у зв`язку з недосягненням позивачкою передбаченого 55-річного віку.

23 грудня 2021 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі № 280/12778/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Суд розглянув справу відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення

(частина 5 статті 250 КАС України).

Заперечення проти позовних вимог, направлене до суду представником відповідача 1, викладене у відзиві на позовну заяву за вх. № 3841 від 10 січня 2022 року. Головне управління ПФУ в Кіровоградській області у відзиві зазначає, що з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити у їх задоволенні повністю, оскільки ОСОБА_1 не досягла передбаченого 55-річного віку. Крім того, відповідно наданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача складає 35 років 27 днів. Пільговий стаж особи становить за Списком № 2 становить 26 років 3 місяці 20 днів. Тобто, дата з якої ОСОБА_1 може піти на пенсію 03.10.2026.

10 січня 2022 року за вх. № 3461 від представника відповідача-2 до суду надішла копія відмовної пенсійної справи ОСОБА_1

24 січня 2022 року за вх. № 5170, до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача 2. Головне управління ПФУ в Запорізькій області повідомляє про те, що позивач не досягнув віку, встановленого для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначає, що частиною 2 статті 114 Закону № 1058 встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам після досягнення 50 років і за наявності строхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених в цьому Законі посадах. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

16 листопада 2021 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії на піьгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. На підставі поданих позивачем документів за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було винесено рішення від 19 листопада 2021 року № 60 про відмову у призначенні пенсії з підстав недосягнення пенсійного віку. Вік заявниці складає 50 років. Страховий стаж особи становить 35 років 27 днів, в тому числі пільговий стаж із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 26 років 3 місяці 20 днів. Працює.

Позивач, вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до пенсійного органу (16.11.2021) із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, досягнула 50 річного віку.

За записами трудової книжки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала

- з 28.06.1989 прийнята на роботу лаборантом хімічного аналізу 3 розряду центрально-заводської лабораторії (згідно наказу № 246 від 28.06.1989);

- звільнена 24.01.1994, згідно статті 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ № 31 від 24.01.1994);

- з 27.01.1994 прийнята до відділу технічного контролю контролером у виробництві чорних металів на гарячих дільницях роботи по 4 р. (наказ № 39 від 27.01.1994);

- з 01.01.1996 переведена до відділу технічного контролю контролером у виробництві чорних металів на гарячих дільницях роботи по 5 р. (згідно наказу про переведення від 27.12.1995);

- 24.02.2005 переведена майстром контролю на гарячих дільницях (наказ про переведення від 24.02.2005);

- 01.05.2010 переведена старшим майстром (заступник начальника відділу) до відділу контролю готової продукції та шклаків (наказ № 279/к від 30.04.2010);

- 27.09.2010 переведено старшим майстром, зайнятим на гарячих ділянках робіт (заступник начальника відділу) там же (наказ про переведення від 27.09.2010);

- 21.10.2013 переведено старшим майстром, зайнятим на гарячих ділянках робіт (заступник начальника відділу) у відділ технічного контролю (наказ № 665/к від 21.10.2013).

Довідкою № 1249 від 12.11.2021, виданою Державним навчальним закладом «Запорізьким політехнічним центром професійно-технічної освіти», що сформована на підставі архівної документації Середнього професійно-технічного училища № 8 м. Запоріжжя, яка підтверджує проходження навчання ОСОБА_1 з 01.09.1986 по 30.06.1989 за професією «лаборант хімічного аналізу».

Відповідно до наказу з адміністративно-господарської діяльності № 132 від 30.05.2005, виданого Відкритим акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» затверджено перелік робочих місць, підприємств, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Згідно наказу з адміністративно-господарської діяльності № 261 від 27.09.2010, виданого Відкритим акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» затверджено перелік робочих місць, підприємств, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Відповідно до наказу з адміністративно-господарської діяльності № 418 від 25.09.2015, виданого Відкритим акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» затверджено перелік робочих місць, підприємств, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 за 2014-2015 роки.

Переліком робочих місць, підприємств, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, затвердженим наказом з адміністративно-господарської діяльності № 470 від 24.09.2020, виданого Відкритим акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів».

Довідкою від 19.10.2021 № 261, виданої Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зазначено наступне. ОСОБА_1 працює повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці у виробництві чорної металургії.

1) Відділ технічного контролю:

- з 27.01.1994 по 23.02.2005 контролер у виробництві чорних металів, заняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 2 розділом 3 підрозділом 2а 2040200а-12942 Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 Списком № 2 розділом 3 підрозділом 2а позиція 3.2а Постанова № 36 від 16.01.2003;

- з 24.02.2005 по 30.04.2010 майстер контрольний, зайнятий на гарячих ділянках робіт, як майстри (старші майстри), контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 2 розділом 3 підрозділом 2б позиція 3.2б Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

2) Відділ контролю готової продукції та шлаків (атестація проведена вперше наказ № 261 від 27.09.2010):

- з 01.05.2010 по 20.10.2013 старший майстер контрольний, зайнятий на гарячих ділянках робіт, як майстри (старші майстри), контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 2 розділом 3 підрозділом 2а позиція 3.2а Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

3) Відділ технічного контролю:

- з 21.10.2013 по 02.08.2016 старший майстер контрольний, зайнятий на гарячих ділянках робіт, як майстри (старші майстри), контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 2 розділом 3 підрозділом 2а позиція 3.2а Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003;

- з 03.08.2016 по теперішній час старший майстер контрольний, зайнятий на гарячих ділянках робіт, як працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, що передбачено Списком № 2 розділом 3 підрозділом 6 позиція 3.2а Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно із пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року), на пільгових умовах мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, особи зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

До внесення змін Законом №213-VIII у статтю 13 Закону №1788-XII було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років,з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Зважаючи на вищевикладене, Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII віковий ценз, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV було доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій на пільгових умовах за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, який діє на час звернення позивача до відповідача.

23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII».

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Конституційний Суд України зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного Рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного Рішення, підлягають застосуванню стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах…».

Проаналізувавши вищевикладене, зокрема рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 (часу прийняття цього Рішення КСУ) існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій Списком № 2, а саме: пункт «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

При цьому, вказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема щодо вікового цензу, який у спірних правовідносинах складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, та 54 роки за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

При вирішенні цього спору суд враховує принцип верховенства права, відповідно до якого, згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (заяви № 846/16 та № 1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є "практичними та ефективними". Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі «Броньовський проти Польщі» ("Broniowski v. Poland"), заява № 31443/96, пункт 115).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Проаналізувавши рішення ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід.

Тобто, у даному випадку, до спірних правовідносин перевагу необхідно віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, положення якого визнано неконституційними.

Отже, слід дійти до висновку про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, враховуючи, що позивач здобула необхідний загальний і спеціальний страховий стаж, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії (16 листопада 2021 року) досягла 50 річного віку, як зазначає відповідач, має стаж роботи за Списком № 2 26 років 3 місяці 20 днів, загальний страховий стаж 35 років 27 днів, суд зазначає, що з 23.01.2020 - моменту прийняття Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 у позивача виникло право на призначення відповідної пільгової пенсії, тому порушене її право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити з 16 листопада 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Встановлено, що станом на час звернення позивача за призначенням її пенсії на пільгових умовах (16 листопада 2021 року) позивач досягла 50 років.

З метою захисту порушених прав і свобод позивача, суд дійшов висновку, що відмова, викладена у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 60 від 19 листопада 2021 року у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, є протиправною.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування покладено на позивача - довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області протиправно прийнято рішення № 60 від 19 листопада 2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Зважаючи на вищевикладене, суд вбачає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 19 листопада 2021 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп, що підтверджується квитанцією № від 25.11.2021.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській областісудових витрат зі сплати судового збору у розмірі 908 грн 00 коп.

Керуючись статтями 139, 244-250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7-А, ), до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.11.2021 № 60 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2021про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, відповідно до висновків суду, викладених у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7-А, ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 28 жовтня 2022 року.

Суддя Сацький Р.В.