Справа № 120/4788/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

01 листопада 2022 р. Справа № 120/4788/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 29.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того, судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

12.07.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 6-місячного строку звернення до суду. Так, відповідач вказує, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії 28.05.2021. У межах, визначених законодавством строків прийняте рішення з приводу відмови у призначенні пенсії, яке надіслано на визначену ОСОБА_1 у її заяві адресу.

Надалі Позивачці неодноразово надавалися відповіді на її звернення до Головного управління з приводу її пенсійного забезпечення, роз`яснення з приводу відмови у призначенні пенсії, зокрема, листи: від 03.06.2021 №5270-5543/К-02/8-0200/21; від 10.06.2021 №0200-0205-8/36010; від 07.07.2021 №6670-6993/К-02/8-0200/21; від 28.07.2021 №7833-7898/К-02/8-0200/21; від 12.08.2021 №8921-8922/К-02/8-0200/21; від 05.11.2021 №13256-13080/К-02/8-0200/21 та інші.

Відповідач наголошує, що незнання про відповідні дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, які стосуються прав та свобод та можуть (на думку позивачки) їх порушувати через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску звернення до суду, адже Головним управлінням неодноразово повідомлялося про рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, то, на думку відповідача, позивач пропустила строк на звернення до адміністративного суду який розпочався з 10.06.2021 (з моменту отримання листа Головного управління з повідомленням).

15.07.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.

Визначаючись з приводу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 29.06.2022, суд зазначив, що на момент винесення такої ухвали у суду відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з рішенням від 04.06.2021 №26 ще до отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.04.2022, тому суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин та поновлено останній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/1286/16-а зазначила таке: "Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку".

Водночас, за змістом клопотання від 12.07.2022 відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав 10.06.2021 (дата отримання листа ГУ ПФУ у Вінницькій області).

Суд такі доводи вважає необгрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, адже ГУ ПФУ у Вінницькій області долучено до позовної заяви ряд листів та реєстрів про направлення поштових відправлень, однак доказів вручення таких листів позивачу суду надано не було. Відсутні також докази вручення ОСОБА_1 рішення від 04.06.2021 №26, яке є предметом оскарження в межах цієї справи.

Відтак, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити дату отримання позивачем ані рішення про відмову у призначенні пенсії, ані листів-відповідей на заяви ОСОБА_1 .

При цьому, у позовній заяві позивач зазначила, що не отримувала оскаржуваного рішення відповідача та будь-яких інших документів, тому що перебувала за кордоном. У підтвердження таких доводів ОСОБА_1 надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з якого вбачається, що позивач у період з 03.11.2021 по 29.01.2022 перебувала поза межами території України.

Також позивач зазначила, що рішення від 04.06.2021 №26 нею отримано разом з листом від 11.04.2022 №0200-0205-8/20569.

Отже, за сукупністю встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-VI "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на пріоритетності захисту прав саме людини шляхом забезпечення реального доступу до правосуддя, при цьому необхідним є уникнення занадто формалізуючих підстав для позбавлення особи єдиного способу захисту її прав.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна