Справа № 336/5637/22
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 336/5637/2022
пр. № 2-а/336/67/2022

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

м. Запоріжжя 2 листопада 2022 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Лопаткіної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд примусово видворити за межі України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених в ньому, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечив на позова, зазначив, що йому нікуди їхати.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22.10.222 року співробітниками УМП ГУ НП у Запорізькій області був виявлений громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час здійснення перевірки законності перебування було встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) прибув на територію України 24.10.2012 року по паспорту НОМЕР_1 , виданому 01.08.2012 року, терміном дії до 01.08.2022 року, через КПП «Козача Лопань», у приватних справах.

З 22.01.2013 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) перебуває на території України без документів на право проживання в Україні.

Згідно з п. 14 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Стаття 25 зазначеного Закону регламентує порядок добровільного повернення іноземців та осіб без громадянства, а стаття 26 - примусове повернення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини 3статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 26 цього ж Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), відповідно до підпункту 1 Наказу № 884, підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження, закінчився 21.01.2013 року. З 22.01.2013 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) перебуває на території України незаконно, проживає без документів на право проживання в Україні, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, чим порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Отже, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) перебуває в Україні в статусі нелегального мігранта.

На підставі статті 26 Закону України Про правовий статус, 16.06.2022 Шевченківським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області було прийнято рішення № 12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) та встановлений термін для виїзду до 14.07.2022 року.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України Про правовий статус громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) зобов`язався у добровільному порядку покинути територію України у термін до 14.07.2022 року.

В матеріалах справи наявне пояснення відповідача про зобов`язання виїхати з України у встановлений строк.

Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач від самостійного виконання рішення про примусове повернення ухилився, залишився нелегально перебувати на території України, правом на оскарження рішення про примусове повернення № не скористався.

Так, згідно ч. 1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, що відповідач перебуває на території України незаконно, не має документу на проживання в Україні, не працевлаштований, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства не має, отже не може забезпечувати власні потреби. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати,що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні. Також, відповідач ухилився від виконання рішення компетентного органу про його примусове повернення.

У судовому засіданні достеменно встановлено факт того, що відповідач будучи під особистий підпис повідомлений про необхідність покинути територію України, жодних дій не вчинив.

Вказане, на думку суду свідчить, що відповідач перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в Україні, що, у сукупності з встановленими вище обставинами щодо здійснення попередньої процедури його примусового повернення, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що останній перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Згідно з вимогами пункту 3 частини другої статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, з метою забезпечення реального виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

Наведені обставини, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя П.В. Зарютін

02.11.22