Справа № 420/25479/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 420/25479/21

адміністративне провадження № К/990/24313/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 420/25479/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фону України в Одеській області (далі - відповідач) у якому з урахування уточнених позовних вимог просила:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо незарахування до страхового стажу позивачці періоду трудової діяльності з 30.12.1988 по 28.03.1989 у пільговому обчисленні (один рік за один рік і шість місяців), який підтверджено архівною довідкою відділу по справам архівів адміністрації міста Новий Уренгой від 27.02.2012 № 1204-02/203;

- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо неврахування для обчислення позивачці розміру пенсії середньомісячного заробітку за період 5 років з 01.08.1985 по 01.08.1990, що підтверджується архівними довідками від 10.11.2011 № 3094, від 10.11.2011 № 3095, від 10.11.2011 № 3096 від 27.02.2012 № 1204-02/202, від 27.02.2012 № 1204-02/203, на підставі ст. 77 закону РССР від 15.05.1990 №1480-1 «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» та пунктом 5 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;

- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо не застосування до періоду трудової діяльності позивачки з 01.05.1988 по 30.12.1988 відомостей про заробітну плату, отриману у попередній період трудової діяльності з 01.01.1985 по 01.07.1985 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV;

- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо неврахування до страхового стажу у пільговому обчисленні (один рік за один рік і шість місяців) періоду трудової діяльності позивачки з 14.09.1981 по 15.11.1981, що підтверджується трудовою книжкою (сторінка 6, строка 11);

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії позивачці період трудової діяльності з 30.12.1988 по 28.03.1989 у пільговому обчисленні (один рік за один рік і шість місяців), який підтверджено архівною довідкою відділу по справам архівів адміністрації міста Новий Уренгой від 27.02.2012 № 1204-02/203 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з моменту призначення пенсії (з 14.09.2012);

- зобов`язати відповідача для обчислення пенсії позивачки застосувати середньомісячний заробіток за період 5 років з 01.08.1985 по 01.08.1990, що підтверджується архівними довідками від 10.11.2011 № 3094, від 10.11.2011 № 3095, від 10.11.2011 № 3096 від 27.02.2012 № 1204-02/202, від 27.02.2012 № 1204-02/203, на підставі ст. 77 закону РССР від 15.05.1990 № 1480-1 «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», пунктом 5 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з моменту призначення пенсії (з 14.09.2012);

- зобов`язати відповідача застосувати до періоду трудової діяльності позивачки з 01.05.1988 по 30.12.1988 відомості про заробітну плату, отриману у попередній період трудової діяльності з 01.01.1985 по 01.07.1985 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з моменту призначення пенсії (з 14.09.2012);

- зобов`язати відповідача врахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні (один рік за один рік і шість місяців) період трудової діяльності позивачки з 14.09.1981 по 15.11.1981, що підтверджується трудовою книжкою (сторінка 6, строка 11) та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з моменту призначення пенсії (з 14.09.2012).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022, позов повернуто.

Не погоджуючись із указаними ухвалою та постановою, позивачка оскаржила їх у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 420/25479/21 залишено без руху.

Надано строк для усунення недоліків шляхом подання до Верховного Суду документа, який підтверджує сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги та наведення інших обґрунтованих причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 з наданням відповідних доказів.

29.09.2022 на адресу Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків викладених в ухвалі Верховного Суду від 07.09.2022.

Дослідивши матеріали касаційної скарги разом із заявою про усунення недоліків, Суд дійшов такого висновку.

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, на виконання ухвали Верховного Суду від 07.09.2022 адвокатом скаржниці заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Указане клопотання мотивоване тим, що позивачка не має коштів на сплату судового збору у зв`язку з відсутністю доходу.

На підтвердження указаної обставини адвокат позивачки, в якості доказів надав Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.09.2022 за період з І по ІІ квартал 2022 року згідно з якою інформація про доходи ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) відсутня. Також надано довідку про доходи № 5421 4085 1144 3416, видана пенсіонеру ОСОБА_1 згідно до якої дохід за період з квітня по вересень складає 20709, 84 гривень.

Суд, надавши належну оцінку указаним доказам зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 01.11.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати у разі, коли, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Касаційну скаргу у цій справі подано у 2022 році, а тому позивачка мала б подати до суду докази, які б могли підтвердити те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки за повний 2021 рік.

Проте, адвокатом позивачки надано довідку, яка відображає її дохід починаючи з ІІ кварталу 2022 року, а тому цей доказ Судом не приймається.

Таким чином, недоліки касаційної скарги у частині сплати судового збору викладені в ухвалі Верховного Суду від 07.09.2022 скаржницею не виконані.

Щодо клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 КАС України.

На підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, адвокатом скаржниці надано копію розписки з якої видно, що копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 ОСОБА_1 отримано 22.07.2022.

Проте, зазначена розписка про отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 не є належним доказом з огляду на те, що вона завірена в односторонньому порядку (адвокатом Троян О.С.) та не містить штампа органу, який її видав, що ставить під сумнів походження такого документа.

Так, згідно до положень частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, неодноразово вказувалось, що право на доступ до судочинства, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»). За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж.

З огляду на вищевикладене у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження слід відмовити.

Згідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 420/25479/21.

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 420/25479/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 420/25479/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук