Справа № 160/12114/22
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
за участі секретаря судового засідання Крамного О.С.
представника позивача представника відповідача Меюс Я.І. Орел А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" до Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
10.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки порушення строків валютної виручки сталось не з вини позивача, а у зв`язку з несплатою контрагентом позивача за поставлений товар. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням контрагентом умов договору поставки в частині оплати експортованого позивачем товару, ТОВ "Будівельна компанія" неодноразово направляло на адресу MCE Aschersleben GmbH листи-претензії про погашення заборгованості, однак у відповідь представником компанії MCE Aschersleben GmbH було повідомлено, що компанія знаходиться у стадії банкрутства, у зв`язку з чим виконання зобов`язання щодо оплати за договором є неможливим. З огляду на що, листом від 11.10.2021 представник ТОВ "Будівельна компанія" у Німеччині повідомив тимчасового адміністратора (відповідно до рішення Магдебурзького окружного суду від 12.04.2021), що він представляє законні інтереси ТОВ "Будівельна компанія", який є кредитором неплатоспроможного боржника - MCE Aschersleben GmbH, а також повідомив, що від імені і за дорученням ТОВ "Будівельна компанія" висуває наступні вимоги: «претензії щодо належно оформлених поставок товарів пред`являються відповідно до претензійного листа від 30.04.2021. Ціна позову 158 748,84 євро.» Тобто, відповідно до вимог законодавства України, ТОВ "Будівельна компанія" здійснила заходи досудового врегулювання спору, шляхом пред`явлення претензії щодо стягнення заборгованості за договором, що відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» є відповідною підставою для зупинення нарахування пені.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 позовну заяву ТОВ "Будівельна компанія" було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 23.08.2022 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
26.09.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію викладену в позовній заяві.
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 17.10.2022, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 17.10.2022, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлення від 03.06.2022 №1535, виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області головному державному інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Филинюку Б.Ю., відповідно до пп.19-1.1.4 п.19-1. Ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, пп.69.2 п.69 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у зв`язку з надходженням на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомлення Національного банку України щодо виявлених фактів порушень норм валютного законодавства України, на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 03.06.2022 №1333-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Будівельна компанія" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2020 №117.001 за період з 03.09.2020 по 27.05.2022.
За результатами перевірки складено акт від 16.06.2022 №931/04-36-07-11/30394727 (далі Акт перевірки).
Згідно з вказаним актом перевіркою встановлено порушення платником податків:
- ч.2 ст.13 Закону від 21.06.2018 №2473-VIII, при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2020 №117.001 за період з 03.09.2020 по 27.05.2022, в частині несвоєчасного надходження виручки в сумі 158 748,84 євро на поточні рахунки підприємства, за що на підставі ч.5 ст.13 Закону від 21.06.2018 №2473-VIII нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
Не погодившись з висновками Акту перевірки, 04.07.2022 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із запереченнями.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно із пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пп. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Спірні правовідносини врегульовані Законом №2473, Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 (далі - Положення) та Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (далі - Інструкція).
Статтею 13 Закону № 2473, визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти належать зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до пункту 21 Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 7 Інструкції, банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України належать митному оформленню), або підписання акту або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), -за операціями з експорту товарів. Банк для здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів самостійно визначає систему заходів (уключаючи фіксацію цих операцій з дотриманням принципів актуальності, достовірності та інформативності) (пункт 8 Інструкції).
Згідно з підпунктом 2 пункту 9 Інструкції, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2473, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Частиною 6 статті 13 Закону № 2473 визначено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (ч. 7 ст. 13 Закону № 2473).
Судом встановлено, що 03.09.2020 між ТОВ «Будівельна компанія» та німецьким підприємством членом ТПГ Магдебургу MCE Aschersleben GmbH був підписаний договір поставки №117.001.
Відповідно до умов договору, сторони зокрема домовились про наступне:
- п. 20.1 зазначеного Договору: усі розбіжності в погляд із приводу цього Договору повинні врегульовуватися по взаємній згоді, шляхом співробітництва;
- п. 20.2 Договору передбачено наступне, якщо не було досягнуто взаємної згоди, тоді всі суперечки, що виникають за цим Договором або у зв`язку з ним або із приводу його дійсності повинен вирішувати суд ординарною юрисдикції, який діє по нормах статутного та загального права/всі суперечки, які виникають за цим Договором або у зв`язку з ним, або із приводу його дійсності повинен остаточно вирішувати арбітражний суд згідно «Правилам арбітражу Міжнародної торгової палати», не прибігаючи до судів ординарної юрисдикції, діючих по нормах статутного та загального права.
У період з 02.12.2020 по 05.01.2021 п`ятьма відвантаженнями ТОВ «Будівельна компанія» була виконана поставка згідно договору, проте оплата послуг за договором так і не була проведена.
3 метою забезпечення виконання умов договору поставки ТОВ «Будівельна компанія» неодноразово направляла на адресу компанії MCE Aschersleben GmbH листи-претензії про погашення заборгованості.
У відповідь, представником компанії MCE Aschersleben GmbH було повідомлено, що компанія знаходиться у стадії банкрутства, у зв`язку з чим виконання зобов`язання щодо оплати за договором є неможливим (лист від 11.09.2021).
Враховуючи те, що відповідно до умов договору поставки (п.20.2 Договору) усі спори та розбіжності вирішуються за законодавством країни Німеччини, для урегулювання питання щодо виконання умов договору та представництва інтересів ТОВ «Будівельна компанія» у процесі банкрутства, позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката країни Німеччина, з яким був укладений відповідний договір №117/A від 26.04.2021.
В свою чергу, адвокатом було повідомлено ТОВ «Будівельна компанія», що за рішенням Магдебурзького місцевого суду № 340 IN 122/21 від 01.09.2021 по відношенню активів компанії MCE Aschersleben GmbH було порушено справу про банкрутство (відповідно до рішення окружного суду Магдебурга у справі 340 IN 122/21 керуючим у справі про неспроможність було призначено Адвоката Каріна Шварц).
Додатково адвокатом було повідомлено, що:
- претензії ТОВ «Будівельна компанія» повинні бути подані до 14.10.2021;
- боржнику заборонено здійснювати будь-які виплати взагалі, у тому числі ТОВ «Будівельна компанія».
Пізніше, листом від 11.10.2021 представник ТОВ «Будівельна компанія» у Німеччині повідомив адвоката Каріну Шварц, яка, як зазначено вище с тимчасовим адміністратором (відповідно до рішення Магдебурзького окружного суду від 12.04.2021), що він представляє законні інтереси ТОВ «Будівельна компанія», яке є кредитором неплатоспроможного боржника, а також повідомив, що від імені і за дорученням клієнта ТОВ «Будівельна компанія» висуває наступі вимоги: "претензії щодо належно оформлених поставок товарів пред`являються відповідно до претензійного листа від 30.04.2021. Ціна позову 158 748, 84 євро".
11.11.2021 відбулося закрите судове засідання Магдебурзького окружного суду, Суд з питань неплатоспроможності (номер справи №340 IN 122/21) із скликанням перших зборів кредиторів (за датою звітності) та перевіркою претензій у справі про неплатоспроможність щодо майна компанії MCE Aschersleben GmbH, на якій був присутній адвокат зі сторони ТОВ «Будівельна компанія». Даним рішенням було встановлено, що між учасниками існує домовленість про те, що наразі боржник повинен скласти план неплатоспроможності. Також було встановлено, що вимоги, які були зареєстровані у розумінні параграфу 38 Положення про неплатоспроможність п. 1-96 були розглянуті відповідно до їх вартостей та рангу (порядковий номер в реєстрі вимог кредиторів 82). Результат розгляду кожної вимоги заносився до реєстру вимог кредиторів.
Крім того, ТОВ «Будівельна компанія» також звернулося за роз`ясненням до Дніпропетровської торгово-промислової палати (лист №178 від 03.09.2021), яка зробила запит до Головного керуючого Магдебурзької торгово-промислової палати Вольфганга Мерца. За наслідками розгляду звернення ТОВ «Будівельна компанія», Торгово-Промислова палата України повідомила наступне: згідно заяви директора підприємства MCE Aschersleben GmbH від 29.03.2021 рішенням Окружного Адміністративного Суду міста Магдебург №340 IN 122/21 від 12.04.2021 прийнято рішення про санацію (реструктуризацію) MCE Aschersleben GmbH та введено мораторій па погашення заборгованості цим підприємством, яка виникла до дати цього судового рішення, у тому числі перед ТОВ «Будівельна компанія».
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що ТОВ «Будівельна компанія» не припустилось порушення строків розрахунків за Договором поставки №117.001 від 03.09.2020, а порушення таких строків допустило MCE Aschersleben GmbH, тобто нерезидент, що підтверджується рішенням іноземного суду, при цьому, нормами ПК України встановлені умови притягнення платника податків до відповідальності.
Згідно із п.109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 112 ПК України, встановлені загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи
Згідно із п. 112.1 ст.112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 112.2 ст.112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Пунктом 112.7 статті 112 ПК України, визначено, якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.
Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Як вже було зазначено вище, з метою досудового врегулювання питання із погашення заборгованості, ТОВ «Будівельна компанія» направлялись листи-претензії від 08.02.2021, від 22.02.2021, від 07.04.2021 та від 19.04.2021 до MCE Aschersleben GmbH з вимогою погасити заборгованість, однак фактично листи-претензії були проігноровані MCE Aschersleben GmbH,. З огляду на викладене, події, які відбулись з вини контрагента та які призвели до порушення граничних строків проведення розрахунків, на переконання суду, виключають юридичну відповідальність ТОВ «Будівельна компанія» за ст.112 ПК України. Такий підхід відповідає принципу індивідуальної податкової відповідальності, який неодноразово наголошувався Верховним Судом та Європейським судом з прав людини. Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово підтвердив у рішеннях по справах «Булвес АД проти Болгарії», «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», «Сєрков проти України», «Інтерсплав проти України» та ін.
Таким чином, відповідно до вимог законодавства України, ТОВ Будівельна компанія» здійснила заходи досудового врегулювання спору, шляхом пред`явлення претензії щодо стягнення заборгованості за договором, що відповідно до ч.7 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» є відповідною підставою для зупинення нарахування пені.
Також, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення, визначені в абзацах другому дев`ятому цього пункту.
Протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX, в редакції від 01.01.2021, підпункт 14.1.162 ПК України викладено в наступній редакції: « 14.1.162. пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Відповідно до норм п. п. 54.3.3. п. 54.3. статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення,у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.
З наведеного слідує, що ПК України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог ПК України, з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, та, відповідно, нарахування пені у період з 01.01.2021 суперечить положенням абз. 11 п. 52-1 підрозділу «Перехідні положення» ПК України.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку, що податковий орган неправомірно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 24 810,00 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 421 від 09.08.2022 та №468 від 19.08.2022.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 28 жовтня 2022 року.

Суддя А. Ю. Рищенко