Справа № 280/4284/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 жовтня 2022 року Справа № 280/4284/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, 33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, 36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66)

про: визнання протиправними та скасування рішень суб`єктів владних повноважень, зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії.

20.07.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 4), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:

визнати протиправними відмови відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021, і часу навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984;

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 за рішеннями про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу;

зобов`язати відповідача 4 та відповідача 1 зарахувати додатково до страхового стажу позивача періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також час догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021, і час навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984;

зобов`язати відповідача 1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за наданими позивачем документами;

зобов`язати відповідача 4 та відповідача 1 призначити пенсію за віком з дня звернення позивача за її призначенням, а саме з 11.10.2021.

Позивач обґрунтовує позовні виімоги тим, що у неї наявний необхідний стаж для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач 2, відповідач 3 та відповідач 4 протиправно відмовляють у призначенні відповідної пенсії через відсутність у неї необхідного страхового стажу 28 років. Зокрема, вказані суб`єкти владних повноважень не зараховували до страхового стажу позивача періоди її роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005 та у Кооперативі «Фантазія» з 01.05.2006 по 31.12.2009, час догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021, а також частину періоду навчання позивача у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984. Позивач стверджує, що вказані періоди роботи підтверджуються вичерпним переліком наявних у неї документів, а, отже, підлягають зарахуванню до її страхового стажу. Натомість, відмова відповідача 2, відповідача 3 та відповідача 4 за своїм змістом та правовою природою є безпідставною та такою, що суперечить положенням законодавства у відповідній сфері правовідносин, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов у повному обсязі

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2022 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

02.09.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 33976 від 02.09.2022), в якому відповідач 4 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки страховий стаж позивача за період з 01.05.2006 по 31.12.2009 обчислений ним відповідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також відповідач 4 зазначив, що час навчання у вищому навчальному закладі, який позивач просить зарахувати до її страхового стажу, вже врахований ним при обчисленні такого стажу позивача на підставі Диплому КВ № 764763, виданого 26.06.1984 Запорізьким машинобудівним інститутом ім. В.Я. Чубаря, та Архівної довідки від 23.11.2021 № 39-114/2935, виданої Національним університетом «Запорізька політехніка». Тому позовні вимоги позивача у цій частині, на думку відповідача 4, не знаходять свого юридичного підґрунтя. Щодо вимог позивача зарахувати до її страхового стажу час догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021 за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, відповідач 4 зауважив, що вчинення відповідних дій є неможливим з підстав, передбачених національним пенсійним законодавством. Зарахування періоду догляду за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.01.2005 здійснюється виключно за даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування і лише непрацюючим працездатним особам, тобто по досягненню позивачем пенсійного віку по 11.10.2021 та за умови сплати страхувальником страхових внесків. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, відповідач 4 вважає рішення від 15.04.2022 № 70 про відмову у призначенні пенсії за віком правомірним та, відповідно, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

12.09.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 35548 від 12.09.2022), в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки необхідною умовою здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування стосовно непрацюючої працездатної особи є підтвердження висновком закладу охорони здоров`я потреби постійного стороннього догляду за особою, а також підтвердження факту того, що непрацююча працездатна особа отримує допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Відповідач 1 зазначив, що причиною не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю (з 01.09.2017 по 31.01.2022) є відсутність в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про те, що за вказаний період за позивача сплачувались страхові внески. Надана позивачем довідка УПСЗН ЗМР по Вознесенівському району від 06.01.2022 № 73 про отримання державної соціальної допомоги особі, яка доглядає за інвалідом І та ІІ групи, не містить відомостей про те, що з отриманої допомоги сплачувались страхові внески. Окремо відповідач 1 наголосив, що законодавство України не передбачає можливість звільнення особи від сплати страхових внесків з допомоги, яку вона отримує за догляд за особою, яка потребує постійного догляду. Відтак, якщо особа не сплачує страхові внески з сум допомоги, яку вона отримує, то вона не має права на зарахування періоду догляду за особою, яка потребує постійного стороннього догляду до свого загального страхового стажу. Стосовно періоду роботи позивача з 01.05.2006 по 31.12.2009 у кооперативі «Фантазія» відповідач 1 зауважив, що згідно з даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про зарахування страхових внесків у визначеному законодавством розмірі також відсутні. Порядок зарахування періодів роботи особи за неповний робочий день здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладені обставини у їх сукупності, відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

13.09.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 35673 від 13.09.2022), в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009 вже враховані до страхового стажу позивача, виходячи з відомостей щодо сплати страхових внесків, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки страховий стаж враховується в одинарному розмірі, правові підстави для повторного зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача, на думку відповідача 2, відсутні. Стосовно спірного періоду з 01.09.2017 по 31.12.2021 відповідач 2 зауважив, що останній також не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки страхові внески протягом вказаного часового проміжку не сплачувались. Окремо відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що період навчання позивача у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря з 01.09.1979 по 06.06.1984 вже врахований до страхового стажу позивача, що підтверджується відповідною довідкою. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

19.09.2022 судом отримано відповідь на відзив відповідача 1 (вх.№ 36331 від 19.09.2022), в якому позивач зауважив, що заяви по суті справи (зокрема, відзив на позовну заяву) не повинні прийматись до розгляду та підлягають поверненню, якщо вони подані особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписані або підписані особою, яка не має права їх підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено. Позивач стверджує, що відзив від імені відповідача 1 був поданий особою, яка не мала на те відповідних повноважень. Також за своєю формою він не відповідає вимогам ст. 162 КАС України через роздрукування не на офіційному бланку, через відсутність у ньому відомостей щодо номеру телефону органу державної влади та індексу тощо. Крім того, у відповіді на відзив позивачем зазначено, що сплата страхових внесків не була обов`язковою умовою для зарахування до загального стажу часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду у розумінні Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Окремо позивач зауважив, що Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району не платило страхові внески, оскільки отримувана позивачем допомога виплачувалась виключно з Державного бюджету України за цільовою програмою як допомога на догляд людини з інвалідністю ІІ групи відповідно до ст. 5 Закону України від 22.02.2000 № 1489-III «Про психіатричну допомогу». Крім іншого, позивач висловила позицію, що положення законодавства відносно необхідності обчислення страхового стажу за даними системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування діють у часі щодо правовідносин, що виникли після 1 січня 2014 року. Натомість, робота на умовах неповного робочого дня у періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009 не тягнула за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

20.09.2022 судом отримано відповідь на відзив відповідача 2 (вх.№ 36439 від 20.09.2022), в якому позивач зауважила, що для зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021 потрібна наявність таких документів: 1) Акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду; 2) документів, що підтверджують потребу постійного стороннього догляду; 3) документів, які підтверджують вік. У свою чергу, сплата страхових внесків на момент виникнення спірних правовідносин не була обов`язковою умовою для зарахування до загального стажу часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Крім того, у відповіді на відзив відповідача 2 позивач повторно висловила тезу про те, що робота на умовах неповного робочого дня у періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009 не тягнула за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

20.09.2022 судом отримано відповідь на відзив відповідача 4 (вх. № 36440 від 20.09.2022), зміст якої є аналогічним відповіді на відзив відповідача 1 та відповідача 2.

30.09.2022 до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в якому останній звернув увагу суду на неподання відповідачем 3 у встановлений строк відзиву на позовну заяву. Додатково, з посиланням на положення національного пенсійного законодавства та правозастосовну практику, було зазначено, що з боку відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 мала місце протиправна відмова у реалізації законного права позивача на пенсійне та соціальне забезпечення. Позовні вимоги, на думку позивача, не отримали свого спростування від жодного з відповідачів.

17.10.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 38936 від 17.10.2022), в якому відповідач 3 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки однією з умов для призначення пенсії за віком є наявність у особи страхового стажу в обсязі 28 років. Однак, станом на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії, а саме 16.02.2022, обсяг страхового стажу позивача становив 18 років 3 місяці 1 день. До страхового стажу не було зараховано, зокрема, період догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022 через відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу за вказаний період. Крім того, відповідач 3 у відзиві на позовну заяву звернув увагу суду на скрутний майновий стан органу державної влади щодо стягнення судового збору.

Суд зазначає, що відзив на позовну заяву поданий відповідачем 3 з порушенням строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 1 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 3 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 30.01.1992. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 4 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 29.03.2006.

10.01.2022 позивач звернулась до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії у зв`яку з досягненням шістдесятирічного віку (т.1, а.с.33). В якості додатків до вказаної заяви позивачем були долучені: копії Виписки з Акту МСЕК; диплом про навчання; довідки про заробітну плату; документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637); свідоцтво про народження дитини та ін. (т.1, а.с.33).

Відповідач 1 своїм рішенням № 70 (рішення датоване 18.01.2021) відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду позивача за дитиною до досягнення нею трирічного віку через відсутність документів, які підтверджують факт такого догляду. Також відповідач 1 у своєму рішенні зазначив, що період роботи з квітня 1988 року по березень 1992 згідно з довідкою про заробітну плату від 04.01.2022 № 2/1 можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів акту зустрічної перевірки (т.1, а.с.65).

16.02.2022 позивач повторно звернулась до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку, до якого додала оновлений перелік документів, що міститься у розписці-повідомленні від 16.02.2022 № 1052, виданому відповідачем 1 (а.с.35).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані відповідачем 1 на розгляд відповідачу 3.

Рішенням від 22.02.2022 № 70 відповідач 3 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу (замість 28 років у позивача за даними відповідача 3 наявні 18 років 3 місяці 1 день). Поряд із цим, відповідач 3 відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача таких періодів:

періоду догляду за дитиною до трирічного віку (відсутня відмітка у свідоцтві про народження щодо видачі паспорта);

періоду роботи згідно з довідкою від 04.01.2022 № 01/01, виданою кооперативом «Фантазія» (відсутній наказ про звільнення та частково дані індивідуальних відомостей про застраховану особу (трудова книжка відсутня));

періоду догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вказаний період (т.1, а.с.68).

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач 1 поінформував позивача про прийняте відповідачем 3 рішення від 22.02.2022 № 70 про відмову у призначенні пенсії.

У подальшому, у зв`язку з тимчасовим переїздом до м. Тернополя та через набуття з 06.03.2022 статусу внутрішньо переміщеної особи позивач 08.04.2022 звернулась вже до відповідача 2 з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку.

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані відповідачем 2 на розгляд відповідачу 4.

Рішенням відповідача 4 від 15.04.2022 № 70 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку (а.с.71). Мотивуючи вказану відмову, відповідач 2 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вказаний період (т.1, а.с.71).

Рішення відповідача 4 від 15.04.2022 № 70 було доведено до відома позивача відповідачем 2 шляхом надсилання відповідного листа від 21.04.2022 № 1900-0213-8/11555 (т.1, а.с.70).

Також, 24.03.2022 позивач подала відповідачу 2 скаргу, в якій просила: 1) провести службову перевірку, якою встановити факт порушення Присяги державного службовця з підстав протизаконних дій та протиправної діяльності начальником відділу призначення пенсії Іриною Лебідь; 2) переглянути та скасувати рішення від 18.01.2021 № 70 про відому у призначенні пенсії; 3) визнати дії протизаконними, а бездіяльність дискримінаційною та протиправною; 4) передати документи для перевірки іншому органу для призначення позивачу пенсії (т.1, а.с.86-89).

Листом від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 відповідач 2 поінформував позивача, що до її страхового стажу враховано такі періоди: з 01.09.1979 по 06.06.1984 навчання; з 17.08.1984 по 28.03.1988 робота; з 01.01.2000 по 31.12.2009 робота за даними, що містяться в індивідуальних відомостях про страхову особу форми ОК-5 (т.1, а.с.90-91).

Також у листі від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 відповідачем 2 зазначено, що до страхового стажу роботи позивача не врахований період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку через відсутність документів, що підтверджують факт такого догляду. Період роботи з квітня 1988 по березень 1992 року, за позицією відповідача 2, можна зарахувати після надходження результатів акту зустрічної звірки. У свою чергу, період догляду за особою з інвалідністю з 01.09.2017 по 31.01.2022 не підлягає відповідному зарахуванню, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окремо відповідач 2 зауважив, що до документів про призначення пенсії позивач не долучила трудову книжку (т.1, а.с.90-91).

Додатково відповідач 2 у своєму листі від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 поінформував позивача, що при підготовці рішення про відмову у призначенні пенсії допущена помилка в даті його винесення, а саме: зазначено «18.01.2021» замість «18.01.2022». Невідповідність дати усунуто (т.1, а.с.91).

Вирішуючи питання щодо правомірності відмов відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021, і часу навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Так, судом встановлено, що з метою призначення пенсії за віком позивач 10.01.2022 звернулась до відповідача 1 з відповідною заявою (а.с.33). Рішенням відповідача 1 від 18.01.2022 № 70 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду позивача за дитиною до досягнення нею трирічного віку через відсутність документів, які підтверджують факт такого догляду. Також відповідач 1 у своєму рішенні зазначив, що період роботи з квітня 1988 року по березень 1992 згідно з довідкою про заробітну плату від 04.01.2022 № 2/1 можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів акту зустрічної перевірки (т.1, а.с.65). У подальшому, 16.02.2022, позивач повторно звернулась до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку, до якого додала оновлений перелік документів, що міститься у розписці-повідомленні від 16.02.2022 № 1052, виданому відповідачем 1 (а.с.35). За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані відповідачем 1 на розгляд відповідачу 3.

Рішенням від 22.02.2022 № 70 відповідач 3 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу (замість 28 років у позивача за даними відповідача 3 наявні 18 років 3 місяці 1 день). Зокрема, позивачу було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за дитиною до трирічного віку; періоду роботи у кооперативі «Фантазія», а також періоду догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, (т.1, а.с.68).

Також суд з`ясував, що у зв`язку з тимчасовим переїздом до м. Тернополя та через набуття з 06.03.2022 статусу внутрішньо переміщеної особи позивач 08.04.2022 звернулась з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку вже до відповідача 2. За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані відповідачем 2 на розгляд відповідачу 4.

Відповідач 4 своїм рішенням від 15.04.2022 № 70 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу (а.с.71). Мотивуючи вказану відмову, відповідач 4 зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано період догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вказаний період (т.1, а.с.71).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд вважає за необхідне проаналізувати правильність обчислення відповідачами 2, 3, 4 загального страхового стажу позивача по кожному зі спірних періодів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 01.09.2003 по 30.11.2005 перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ), який, у свою чергу, був зареєстрований платником єдиного податку (т. 1, а.с. 29). Натомість, вказаний період роботи пенсійним органом не був зарахований до страхового стажу позивача у повному обсязі (незарахованим залишився період з 01.02.2005 по 30.11.2005) з підстав лише часткової сплати у вказаний проміжок часу страхових внесків.

Крім того, суд з`ясував, що у період з 01.04.1988 по 31.10.2008 позивач працювала в Кооперативі «Фантазія» на постійній основі закрійником та за другою професією (з 01.07.1988) кравцем. Починаючи з 01.11.2008, позивач працювала у даному кооперативі за потреби. Зазначене підтверджується наявною у матеріалах справи копією уточнюючої довідки від 08.04.2022 № 01/04 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданою Кооперативом «Фантазія» (т.1, а.с.192) та даними трудової книжки позивача (т. 1, а.с. 175-178). З 01.11.2008 позивач обрана головою Кооперативу «Фантазія» з виконанням обов`язків періодично на громадських засадах. (т. 1, а.с. 192).

Період роботи позивача у Кооперативі «Фантазія» зарахований до страхового стажу позивача не у повному обсязі. Зокрема, час з 01.05.2006 по 31.12.2009 врахований пенсійним органом також пропорційно обсягу сплачених страхових внесків.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Також, згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, належними доказами підтвердження страхового стажу можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Подібний правозастосовний підхід сформований Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.10.2018 по справі № 643/20104/15-а (позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77473286).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що відповідно до Довідки форми ОК-5 (Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) із заробітної плати позивача, яка нараховувалась та виплачувалась їй фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) у період з 01.02.2005 по 30.11.2005, відраховувались страхові внески у повному обсязі. Крім того, суд враховує, що відповідно до довідки від 10.01.2022 № б/н про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, страхові внески сплачені до Пенсійного фонду України та до Державної податкової служби України (т.1, а.с.29).

За таких обставин, суд вважає, що пенсійний орган на виконання положень ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 01.02.2005 по 30.11.2005, однак протиправно відмовив у вчиненні відповідних дій. Отже, позов у даній частині, на переконання суду, підлягає задоволенню.

Стосовно періоду роботи позивача у Кооперативі «Фантазія» з 01.05.2006 по 31.12.2009, який остання також просить зарахувати до її страхового стажу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з Довідки форми ОК-5 (Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) із заробітної плати позивача, яка нараховувалась та виплачувалась їй у Кооперативі «Фантазія» у період з 01.05.2006 по 31.12.2009, страхові внески сплачувались не систематично. Зокрема у 2006 році за повний робочий день факт відповідної сплати мав місце лише у травні. У 2007 році страхові внески сплачувались за лютий-березень, травень-червень та, відповідно, серпень-грудень 2007 року. У 2008 році страхові внески відраховувались із заробітної плати у січні-лютому, квітні-травні, липні, вересні-жовтні. У 2009 році страхові внески за повний робочий день із заробітної плати позивача були сплачені роботодавцем лише у грудні відповідного року. Доводи щодо сплати страхових внесків із заробітної плати позивача за інший спірний період не знайшли свого документального підтвердження (т. 1, а.с. 196-198).

Отже, суд вважає, що пенсійний орган на виконання положень ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), однак протиправно відмовив у вчиненні відповідних дій. Таким чином, позов у даній частині, на переконання суду, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині періоду позивача у Кооперативі «Фантазія», в якому сплачувались страхові внески. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021, суд виходить із такого.

Позивач, зокрема у період з 01.09.2017 по 31.12.2021, проживала разом зі своєю сестрою ОСОБА_3 , інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу та, відповідно, перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району і отримувала відповідну щомісячну грошову допомогу.

Зазначене підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 06.01.2022 № 73 (т.1, а.с. 41), наявними у матеріалах справи копіями Висновків лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та ІІ групи внаслідок психічного розладу від 27.09.2017 № 4595, від 23.03.2018 № 1653, від 26.09.2018 № 4330, від 20.03.2019 № 1169, від 11.09.2019 № 3473, від 16.03.2020 № 659, від 22.09.2020 № 1868, від 16.03.2021 № 524, від 23.09.2021 (т. 1, а.с. 43-50) та Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.63-64). Також судом досліджені наявні у матеріалах справи копії Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складених соціальним інспектором (т. 1, а.с.51-60).

Звертаючись до нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає, що відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

При цьому, правові аспекти встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, визначається Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, чи потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути: свідоцтво про народження, або виписка із паспорта, або довідка органів управління житловим фондом тощо.

Слід зазначити, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 18.07.2018 по справі № 348/919/17 зауважив, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 75424232).

Отже, оскільки Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду позивачем за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 як основоположний документ пенсійним органом не складався, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021. Таким чином, в цій частині позову, на переконання суду, слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для додаткового зарахування до страхового стажу позивача часу навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984, суд виходить із такого.

За приписами п. «д» ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Крім того, згідно п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Так, судом встановлено, що до страхового стажу позивача врахований період навчання в Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 01.09.1979 по 06.06.1984 (т.1, а.с. 218). Поряд із цим, згідно з Архівною довідкою від 23.11.2021 № 39-114/2935, виданою Національним університетом «Запорізька політехніка», позивач Наказом від 31.07.1979 № 1029 була зарахована студентом першого курсу з 01.09.1979 та, відповідно, відрахована з інституту у зв`язку з завершенням повного курсу навчання з 26.06.1984 (т. 1, а.с. 15).

Отже, незарахованим залишився період навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984. Доказів зворотнього пенсійним органом не надано. Відтак, позивач, на переконання суду, має право на додаткове зарахування до свого страхового стажу вказаного періоду навчання. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме, у зазначеній вище частині.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно з п. 1.1 Порядку № 22-1 заява, зокрема, про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Суд попередньо з`ясував, що рішення від 22.02.2022 № 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком приймалось не відповідачем 1, а відповідачем 3 за правилами екстериторіальності. У свою чергу, рішення від 15.04.2022 № 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком було прийнято не відповідачем 2, а відповідачем 4 також за правилами екстериторіальності.

Отже, на переконання суду, у даному випадку з боку відповідача 2 відсутні дії саме з відмови позивачу у призначенні пенсії за віком з аналізованих підстав.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними відмов відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021, і часу навчання у вищому навчальному закладі підлягають частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Вирішуючи питання щодо допущення відповідачем 1, відповідачем 2, відповідачем 3, відповідачем 4 протиправної бездіяльності за рішеннями про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу, суд виходить із такого.

Поняття та ознаки протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є усталеними на рівні вітчизняної правозастосовної практики та відображені, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.03.2021 по справі № 855/18/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 95493173).

Так, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень охарактеризована як зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акту віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.03.2021 по справі № 855/18/21 зауважив, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

У даному випадку суд вважає за необхідне зауважити, що, приймаючи рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу, пенсійний орган вчинював безпосередньо активні дії, у зв`язку з чим позовна вимога про визнання протиправною саме бездіяльності у відповідній сфері правовідносин задоволенню не підлягає.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 4 та відповідача 1 зарахувати додатково до страхового стажу позивача періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також час догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021, і час навчання у вищому навчальному закладі, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи, що рішення від 22.02.2022 № 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком приймалось відповідачем 3, а рішення від 15.04.2022 № 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідачем 4 за правилами екстериторіальності із урахуванням встановлених вище обставин, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, про захист яких він просить, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, відповідно, зобов`язати відповідача 4 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005, період роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), час навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984.

Зобов`язуючи саме відповідача 4 вчинити відповідні дії, суд виходить із того, що безпосередньо вказаний орган державної влади приймав остаточне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком. У випадку одночасного зобов`язання відповідача 1 та відповідача 4 вчинити аналогічні дії не буде дотриманий принцип правової визначеності, що, у свою чергу, унеможливить захист прав та інтересів позивача, про захист яких вона просить.

Таким чином, відповідні позовні вимоги також підлягають частковому задоволенню, а саме вимоги, спрямовані до відповідача 4.

Окрім того, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих позивачем документів, оскільки факт догляду позивачем за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021, є беззаперечним. Відтак, за умови складення відповідачем 1 акта фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих позивачем документів вказаний період може бути зарахований до страхового стажу позивача.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих позивачем документів, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача 4 та відповідача 1 призначити пенсію за віком з дня звернення позивача за її призначенням, а саме з 11.10.2021, суд виходить із такого.

Оскаржувані рішення відповідача 3 від 22.02.2022 № 70 та відповідача 4 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком обґрунтовувались відсутністю у неї необхідного страхового стажу.

Відтак, вимоги позивача про зобов`язання відповідача 4 та відповідача 1 призначити пенсію за віком з дня звернення позивача за її призначенням, а саме з 11.10.2021, суд оцінює як передчасні, оскільки пенсійному органу слід перевірити сукупну достатність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, з урахуванням попередніх висновків суду щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоду роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005, періоду роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), часу навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984, а також щодо зобов`язання відповідача 1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих позивачем документів.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 4 та відповідача 1 призначити пенсію за віком з дня звернення позивача за її призначенням, а саме з 11.10.2021, на переконання суду є передчасними. Відтак, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

У досліджуваному аспекті слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 9 КАС України та, відповідно, зобов`язати відповідача 4 повторно розглянути заяву позивача від 08.04.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача 3 від 22.02.2022 № 70 та рішення відповідача 4 від 15.04.2022 № 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 4 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005, період роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), час навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984. Також позивач вмотивував наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих позивачем документів.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач 3 та відповідач 4 не надали суду докази на спростування всіх обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2022 з огляду на її майновий стан, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, 33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, 36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66) про визнання протиправними та скасування рішень суб`єктів владних повноважень, зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.02.2022 № 70 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.04.2022 № 70 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005, період роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), час навчання час у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 на підставі наданих ОСОБА_1 документів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.04.2022 про призначення пенсії після зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.02.2005 по 30.11.2005, періоду роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), часу навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984 та складення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області акта фактичних обставин здійснення ОСОБА_1 догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 .

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 31 жовтня 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус