Справа № 640/33955/21
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Київ № 640/33955/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування та перерахунку виплатної складової пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , яка з 13 вересня 2015 року становила 12485,94 грн., з дати призначення пенсії по теперішній час та безпідставного і неконституційного обмеження щомісячних пенсійних виплат десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та зарахування на картковий (пенсійний) рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 в Головному управлінні по м. Києву та Київський області AT «Ощадбанк» виплатної складової пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , яка з 13 вересня 2015 року становила 12485,94 грн., з дати призначення пенсії по теперішній час, з метою повернення матеріальних збитків та недопущення обмеження щомісячних пенсійних виплат ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач при перерахунку її пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2019 у справі № 826/17377/18 обмежив розмір його пенсії максимальним розміром, а саме: десятьма прожитковими мінімумами, що є протиправним, оскільки такі обмеження до її пенсії не застосовуються.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, зміст якого не стосується предмету позову.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягала на обґрунтованості позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, з 13.09.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року щодо перерахунку її пенсії на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, індексації заробітної плати, грошової допомоги при звільненні, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року щодо перерахунку її пенсії на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди з врахуванням розміру винагород, що виплачено ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення за заявами ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року та від 18 грудня 2017 року про перерахунок пенсії з включенням суми щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення, одноразова грошова допомога, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачених ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2018 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року щодо перерахунку її пенсії на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, додаткової грошової винагороди у розмірі, який визначено ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року щодо перерахунку її пенсії на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди з врахуванням розміру винагород, що виплачено ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди з врахуванням розміру винагород, що виплачено ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби.

У решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2018 року - скасовано в частині відмови в задоволені позову та ухвалено в цій частині нове, яким позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року щодо перерахунку її пенсії на підставі включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, індексації заробітної плати, грошової допомоги при звільненні, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення по заявам ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року та від 18 грудня 2017 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням того, що до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, повинні бути включені суми щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, індексації заробітної плати, грошової допомоги при звільненні з врахуванням розміру винагород, що виплачено ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби.

В решті залишено рішення без змін.

27 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок призначеної пенсії з 13.09.2015 року.

Листом від 12.10.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило позивачеві у врахуванні в розмір пенсії додаткових видів грошового забезпечення, таких як, щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, індексації заробітної плати, грошової допомоги при звільненні з врахуванням розміру винагород.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача щодо неврахування додаткових видів грошового забезпечення до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії, звернулась з позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2019 у справі №640/33955/21 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 :

Визнано протиправним рішення від 12.10.2018 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 761/24435/17 від 24 липня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з дати її призначення, з урахуванням того, що до грошового забезпечення, з якого мала бути обчислена та нарахована пенсія, повинні бути включені суми одноразової грошової допомоги при звільненні - 119 709, 25 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 19 165, 50 грн. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 19 370, 50 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди - 68 855,13 грн., індексація грошового забезпечення - 1097,20 грн., які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за останні календарні 24 місяці служби перед звільненням з військової служби.

На виконання цього рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача з 13.09.2015.

При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві при здійсненні перерахунку пенсії позивача було обмежено максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи свої права щодо обмеження пенсії максимальним розміром порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону №2262 цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року, з урахуванням положень рішення КСУ № 7-рп/2016, у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі № 591/2109/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17 та від 17 травня 2021 року у справі № 343/870/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону №2262.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI- у частині обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262, у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

З огляду на вищевказане, суд у цій справі дійшов висновку, що обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262, є протиправним.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах викладено Верховним Судом у численних постановах, зокрема від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21; від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21; від 11 липня 2022 року у справі №620/613/21; від 29 червня 2022 року у справі №640/19118/18; від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20.

За таких обставин, порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування обмеження пенсії позивача максимальним розміром при проведенні перерахунку та виплати пенсії з 13.09.2015 з урахуванням суми одноразової грошової допомоги при звільненні - 119 709, 25 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 19 165, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 19 370, 50 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди - 68 855,13 грн., індексації грошового забезпечення - 1097,20 грн., які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за останні календарні 24 місяці служби перед звільненням з військової служби.

Крім того, захист порушених прав позивача потребує зобов`язання відповідача здійснити з 13.09.2015 перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням суми одноразової грошової допомоги при звільненні - 119 709, 25 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 19 165, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 19 370, 50 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди - 68 855,13 грн., індексації грошового забезпечення - 1097,20 грн., які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за останні календарні 24 місяці служби перед звільненням з військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування обмеження ОСОБА_1 максимальним розміром при проведенні перерахунку та виплати пенсії з 13.09.2015 з урахуванням суми одноразової грошової допомоги при звільненні - 119 709, 25 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 19 165, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 19 370, 50 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди - 68 855,13 грн., індексації грошового забезпечення - 1097,20 грн., які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за останні календарні 24 місяці служби перед звільненням з військової служби.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії з 13.09.2015 з урахуванням суми одноразової грошової допомоги при звільненні - 119 709, 25 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 19 165, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 19 370, 50 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди - 68 855,13 грн., індексації грошового забезпечення - 1097,20 грн., які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за останні календарні 24 місяці служби перед звільненням з військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась