Справа № 640/25498/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року м. Київ № 640/25498/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

за позовом ОСОБА_1

до Національної асоціації адвокатів України

Ради адвокатів України

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним, скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної асоціації адвокатів України (далі по тексту - відповідач-1), Ради адвокатів м. Києва (далі по тексту - відповідач-2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , в якій просить суд:

визнати недійсним свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 5939 від 13 липня 2017 року на ім`я ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 та таким, що свідоцтво не видавалось;

визнати недійсним печатку «Адвокат ОСОБА_2; Свідоцтво № 5939» з моменту її виготовлення за відсутності допуску третьої особи ОСОБА_2 до професії адвоката; визнати недійсним бланк Ордеру на надання правничої допомоги нового зразка на ім`я ОСОБА_2 серія АА №0000696 від 20 травня 2020 року, виготовленого за допомогою особистого кабінету ЄРАУ, в якому третя особа ОСОБА_2 відсутній;

визнати недійсним бланки Ордерів на надання правничої допомоги старого зразка, виписаних самим собі третьою особою ОСОБА_2 за ознакою самопривласнення адвокатської дієздатності за відсутності допуску до професії адвоката: ордер серія КВ №357721 від 09 січня 2019 року, ордер серія КВ №357733 від 12 січня 2019 року, ордер серія КВ №357743 від 16 січня 2019 року, ордер серія КВ № 357744 від 15 квітня 2019 року, ордер серія КВ № 357745 від 25 листопада 2019 року;

визнати недійсним номерні бланки суворої звітності Ордерів на надання правничої (правової) допомоги старого зразка серія КВ з № 35701 по № 357750, як такі, що були протиправно видані третій особі ОСОБА_2 , яка не мала та не має на теперішній час допуску до професії адвоката (або за ознакою, що номерні бланки цієї серії нікому ніколи належно не видавались та фактично викрадені);

вилучити третю особу ОСОБА_2 з Єдиного Реєстру адвокатів України за ознакою відсутності допуску до професії адвоката, якщо за розглядом справи буде встановлено, що третій особі було протиправно надано доступ по особистого кабінету адвоката у ЄРАУ для безпідставного протиправного отримання правовстановлюючих документів адвокатури;

визнати третю особу ОСОБА_2 таким, що не має допуску до процесії адвоката у компетенції Відповідача-1 Національна асоціація адвокатів України та встановити відсутність у третьої особи ОСОБА_2 цивільної дієздатності адвоката в якості представника сторони у цивільному суді за положеннями ст.131-2 Конституції України… Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення…

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Зобов`язано сторін подати відзив на позов та пояснення.

29 березня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшли пояснення від третьої особи, яка заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 є адвокатом, склав кваліфікаційний іспит, пройшов стажування, склав присягу адвоката України та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13 липня 2017 року № 5937.

31 березня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшло клопотання від відповідача про винесення окремої ухвали про виявлення в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального кодексу України. Суд зазначає, наявність певних спорів відносно статусу Ради адвокатів міста Києва або КДКА міста Києва, у якій третя особа добросовісно склала іспит, внаслідок чого отримала відповідне свідоцтво, не може бути підставою для винесення окремої ухвали про виявлення в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення.

31 березня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшов відзив на позов від Ради адвокатів України в якому відповідач-2 зазначає, що спірне свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 5939 від 13 липня 2017 року на ім`я ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 не видавалось. Фактично відповідач-2 проти позову не заперечує, просить прийняти рішення з урахуванням наданих пояснень.

Подані позивач відповіді на відзиви відповідача-1 та відповідача-2 збігаються із доводами, зазначеним у позовній заяві.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Суд встановив, що ОСОБА_2 склав кваліфікаційний іспит, пройшов стажування, склав присягу адвоката України та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13 липня 2017 року № 5937 (копія свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту від 17 березня 2017 року міститься в матеріалах справи).

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 незаконно отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або доказів скасування цього свідоцтва чи рішень Ради адвокатів міста Києва, на підставі яких його видано, відповідач до суду не надав.

Таким чином, виходячи із наявних у справі доказів, суд констатує, що ОСОБА_2 є адвокатом.

За правилами частини першої статті 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Частина друга статті 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості: 1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Частина четверта цієї статті встановлює, що інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Отже, ЄРАУ ведеться, зокрема, з метою надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, які набули право на заняття адвокатською діяльністю в Україні, та про обрані ними організаційні форми адвокатської діяльності. При цьому відомості про адвоката обов`язково вносяться до ЄРАУ, зокрема, радами адвокатів регіонів та є відкритими на офіційному сайті НААУ.

Оскільки позивач є адвокатом, відомості щодо нього мають бути внесеними до ЄРАУ та відкритими на сайті НААУ.

Згідно з частиною шостою статті 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджений рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №26 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Порядку відомості до ЄРАУ вносяться за дворівневим принципом. Перший рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується радами адвокатів регіонів, Другий рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується Радою адвокатів України. За рішенням Ради адвокатів України та/або розпорядження Голови НААУ, РАУ, Рада адвокатів України, як адміністратор Другого рівня внесення відомостей до ЄРАУ, виконує функції та обов`язки адміністратора Першого рівня по веденню ЄРАУ. При внесенні таких даних (відомостей) та/або їх зміни, адміністратор бази даних ЄРАУ Другого рівня слідує командам системи електронної бази даних ЄРАУ.

Згідно з пунктом 2.9 статті 2 Порядку інформація, внесена до ЄРАУ у відповідності до правил системи бази даних ЄРАУ адміністратором бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону, є відомостями (інформацією) Першого рівня і є не доступними (не відкритими) для користувачів на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Пункт 2.11 статті 2 Порядку визначає, що відомості (інформація) Першого рівня, внесені до ЄРАУ адміністратором бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону (адміністратори Першого рівня), щоденно обробляються адміністратором бази даних ЄРАУ Секретаріату Ради адвокатів України на Другому рівні.

За правилами пункту 2.13 статті 2 Порядку адміністратори бази даних ЄРАУ Секретаріату Ради адвокатів України перевіряють правильність, повноту та точність інформації (відомостей) внесеної на Першому рівні, а також скан-копії документів, які є підставою для внесення таких відомостей у відповідності до цього Порядку, слідуючи вказівкам системи бази даних, корегують її у випадку необхідності та затверджують її. При внесенні відомостей до бази даних ЄРАУ, адміністратор Першого рівня направляє адміністратору Другого рівня за допомогою електронної пошти чи слідуючи командам програмного продукту (системи) бази даних ЄРАУ електронну версію (скан-копії) документів, на підставі яких такі відомості внесено.

Як визначає пункт 2.14 статті 2 Порядку, у випадку сумнівів щодо достовірності чи неточності відомостей (інформації), внесених до бази даних ЄРАУ Першим рівнем, а також виявлення адміністратором Другого рівня її неповноти, адміністратор Другого рівня може витребувати додаткове підтвердження таких відомостей у раді адвокатів регіону, які остання зобов`язана надати адміністратору Другого рівня невідкладно.

Вище суд встановив, що Рада адвокатів міста Києва внесла до ЄРАУ відомості про третьої особи як адвоката, що підтверджують наявні у справі копії витягів з ЄРАУ, сформовані на підставі статті 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не здобув статус адвоката та не звертався до належного адміністратора ЄРАУ Першого рівня - Ради адвокатів міста Києва, через те, що ОСОБА_3 була нелегітимним головою Ради та їй заблоковано доступ до ЄРАУ розпорядженням Голови НААУ від 10 жовтня 2016 року №80 у зв`язку із обранням нового голови Ради адвокатів міста Києва - ОСОБА_4 виходячи з такого.

Як встановив суд вище, позивач вчинив всі залежні від нього дії щодо отримання статусу адвоката, у тому числі склав кваліфікаційний іспит та отримав відповідне свідоцтво.

Станом на час складання позивачем іспиту Київська міська кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури була зареєстрована як юридична особа і не визнана нелегітимним та неуповноваженим органом на видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту адвокатами. На момент отримання позивачем свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту підстави вважати цей документ недійсним, а КДКА нелегітимною, були відсутні.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час складання позивачем іспиту, у період проходження стажування та на момент видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю керівником Ради адвокатів міста Києва значилась ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що наявність певних спорів між відповідачами відносно статусу Ради адвокатів міста Києва або КДКА міста Києва, у якій третя особа добросовісно склала іспит, внаслідок чого отримала відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю, на набуття якого він мав законне сподівання, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №826/2079/18 при вирішенні аналогічного спору.

Суд зазначає, що припинення права на заняття адвокатською діяльністю визначається виключно з підстав, наведених у статті 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Разом із тим, ні позивач ні відповідач, не довели суду наявність правових підстав для припинення права ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю на підставі статті 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не надали суду доказів, які б підтверджували накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Стаття 45 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що НААУ є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

НААУ, серед іншого, забезпечує доступ та відкритість інформації стосовно адвокатів України.

НААУ є юридичною особою та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені цим Законом.

Організаційними формами адвокатського самоврядування, зокрема, є рада адвокатів регіону, Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України (частина перша статті 46 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до пункту 2.15 статті 2 Порядку у момент затвердження адміністратором ЄРАУ Другого рівня відомостей, отриманих від адміністратора ЄРАУ Першого рівня, вони набувають статусу відомостей (інформації) Другого рівня і стають активними та відкритими на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України для загального доступу, за винятком випадків, передбачених цим Порядком.

Таким чином, суд підсумовує, що третя особа у відповідності до вимог та процедури, визначеної Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набув право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво та посвідчення, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 та таким, що свідоцтво не видавалось та відповідно вимоги про анулювання печатки, бланків, ордерів адвоката є необґрунтованими.

Відповідно, з урахуванням вище встановленого, вимога про вилучення третьої особи ОСОБА_2 з Єдиного Реєстру адвокатів України за ознакою відсутності допуску до професії адвоката не підлягає задоволенню.

Також, слід зазначити наступне.

У взаємозв`язку з наведеним суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі - Конвенція).

У свою чергу, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення/дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням/діями.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що вчинені дії впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

З наведеного вбачається, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

У даному випадку, суд наголошує, що доводи позивача про підроблене свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю матеріалами справи не підтверджуються, самі по собі спори між відповідачами відносно статусу Ради адвокатів міста Києва або КДКА міста Києва, у якій третя особа добросовісно склала іспит, внаслідок чого отримала відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю, відповідно за відсутності будь-яких відомостей про дисциплінарні проступки адвоката, доводи позивача про порушення його прав є недоведеними та необґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 139 КАС України відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук