Справа № 500/1799/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1799/22

31 жовтня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відомчої Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни учасників бойових дій, Національної Поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Луганській області , Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України, відомчої Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Національної поліції в Луганській області та Ліквідаційна комісія ГУМВС України у Луганській області, у якій позивач, з просить суд:

- визнати протиправним рішення від 16 червня 2021 року №2/ІІ/ХІІІ/1 Комісії Міністерства внутрішніх справи України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про відмову в наданні статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій шляхом оформлення рішення про визнання учасником бойових дій, за формою, наведеною у додатку до Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 червня 2019 року за №588/3355917.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував на посаді міліціонера взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУМВС України у Луганській області та проходив службу в зоні проведення АТО з 08.08.2014. Позивач звільнений з органів внутрішніх справ у запас 13.10.2014. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з питань розгляду матеріалів про визнання його учасниками бойових дій однак йому було відмовлено.

Позивач зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 у справі №500/3015/20 за його позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити дії, його позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України у Луганській області подати на розгляд комісії утвореної Міністерством внутрішніх справ України довідку та документи відповідно до пункту 6 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . В задоволенні позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення суду, на розгляд відповідача - відомчої Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, направлено для розгляду матеріали ОСОБА_1 для надання статусу учасника бойових.

За результатом розгляду скерованих документів, Комісією Міністерства внутрішніх справи України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийнято оскаржуване рішення від 16 червня 2021 року №2/ІІ/ХІІІ/1, яким позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій на підставі пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Позивач вважає таку відмову протиправною та безпідставною, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, залишеної без руху.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №500/1799/22 скасовано. Справу направлено для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 01.09.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом прийнято дану справу до свого провадження, відкрито провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строки для подання учасниками процесуальних заява по суті справи.

26.09.2022, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1 Національної поліції України, зі змісту якого слідує, що вказаний суб`єкт владних повноважень заперечує проти порушення ним будь-яких прав позивача, позаяк він проходив службу (та був звільнений з неї в запас) в органах внутрішніх справ.

30.09.2022, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 - відомчої Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни з додатками, надати які відповідача судом зобов`язано в ухвалі про відкриття провадження у справі. Представник МВС України, у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав їх необґрунтованості, оскільки позивач не залучався та не брав безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, що є правовою підставою для надання статусу учасника бойових дій, а отже спірне рішення, на його переконання, є правомірним та таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тож скасуванню не підлягає.

Відповідно до приписів частини першої статті 130 Кодексу адміністративного судочинства, повідомлення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача даній справі - Головне управління Національної поліції в Луганській області та Ліквідаційна комісія ГУМВС України у Луганській області, здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття провадження у даній справі (арк. справи 110, 111). Разом з тим, будь-яких пояснень та доказів щодо позовних вимог, - третіми особами у справі на адресу суду подано не було.

Дослідивши наявні письмові докази у справі, подані учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 , наказом ГУМВС України у Луганській області від 25.07.2014 №211 о/с був прийнятим на посаду міліціонера взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУМВС України у Луганській області, шляхом увільнення з попередньої посади, з 23.07.2014 (арк. справи 144).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 у справі №500/3015/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області та Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України у Луганській області подати на розгляд комісії утвореної Міністерством внутрішніх справ України довідку та документи відповідно до пункту 6 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. справи 137-143).

На виконання вказаного рішення суду, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Луганській області, відповідно до супровідного листа від 10.02.2021 №ВДЗ/38, направлено до Міністерства внутрішніх справ України матеріали на 16-ти аркушах відносно колишнього працівника ГУМВС України у Луганській області, - ОСОБА_1 для розгляду питання надання учасника бойових дій (арк. справи 135).

В матеріалах судової справи міститься довідка Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області №ВДЗ/39 від 10 лютого 2021 року (арк. справи 136).

Так, у вказаній довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області №ВДЗ/39 від 10 лютого 2021 року, зазначено, що 01.10.2014, від т.в.о. командира батальйону ПСМОП «Луганськ-1» ГУМВС у Луганській області, підполковника міліції ОСОБА_2 , надійшов рапорт (арк. справи 145) про те, що рядовий поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу, причин не виходу не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав. Відповідно, було складено акт про невихід на роботу міліціонера батальйону ПСМОП «Луганськ-1» ГУМВС у Луганській області від 13.10.2014 (арк. справи 146) та проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни (акт від 08.10.2014, арк. справи 147-149) із клопотанням перед керівництвом ГУМВС у Луганській області про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за статтею 63 пункт «є» (за порушення службової дисципліни).

Надалі, наказом ГУМВС України у Луганській області від 13.10.2014 №323 о/с рядовий міліції ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України за пунктом 63 «є» (за порушення службової дисципліни) (арк. справи 152).

Також у вказаних матеріалах щодо позивача та у довідці зазначено, що відповідно до наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей), - позивач, ОСОБА_1 , не є таким що перебував у складі сил і засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань (арк. справи 150).

Розглянувши подані Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Луганській області, відповідно до супровідного листа від 10.02.2021 №ВДЗ/38, матеріали відносно позивача, відомчою Комісією МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, прийнято оскаржуване рішення від 16.06.2021 №2/ІІ/ХІІІ/1, яким ОСОБА_1 відмовлено в надані статусу учасника бойових дій на підставі пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з покликанням пункт 2 Розділу ІІ Положення про Комісію МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2019 №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.06.2019 за №588/33559 (арк. справи 32).

Позивач вважає, що відповідне рішення суб`єкта владних повноважень прийнято безпідставно, оскільки він брав безпосередню участь в антитерористичній операції у ПСПОП «Луганськ 1» ГУ МВС в Луганській області, забезпечував виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», ніс службу по ОГП в районах проведення АТО, а тому відсутні підстави вважати, що у нього відсутнє право отримати статус учасника бойових дій.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Абзац 2 пункту 19 частини 1 статті 6 визначає, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, статус учасника бойових дій надається:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Пунктом 4 Порядку № 413 передбачено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій:

- особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади;

- особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатками 3 і 5.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та в разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 413, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Тобто, законодавством чітко визначено сукупність обставин, за яких особа може отримати статус учасника бойових дій.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом ГУМВС України у Луганській області від 25.07.2014 №211 о/с позивач був прийнятим на посаду міліціонера взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУМВС України у Луганській області, шляхом увільнення з попередньої посади, з 23.07.2014.

Таким чином, матеріали справи не містять, серед іншого, витягів з наказів про залучення позивача до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витягів з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документів про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.10.2020 у справі № 2240/2866/18.

Крім того, суд зазначає, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення антитерористичної операції не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 по справі № 805/1751/15-а.

Покликання позивача на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3015/20 на підтвердження обставин участі позивача у період з 23.07.2014 по 13.10.2014 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, суд відхиляє, з наступних підстав.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях в інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі № 825/705/17, від 06 березня 2019 року у справі № 813/4924/13-а, від 12 жовтня 2020 року у справі №814/435/18, від 27 листопада 2020 року справа № 440/525/19 та у постанові від 23 вересня 2022 року у справі № 821/203/18.

Суд зазначає, що під час розгляду справи №500/3015/20 судом не було встановлено обставин, які підтверджують або спростовують наявність чи відсутність рішення керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення позивача до проведення антитерористичної операції, що, як на переконання суду, є обов`язковою підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій. Отже, у вказаному судовому рішенні не встановлено тих обставин, які мають преюдиційне значення для вирішення справи, що розглядається.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відомчої Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни учасників бойових дій, Національної Поліції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Луганській області, Головне управління Національної поліції в Луганській області, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідачі:

- Відомча Комісія МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни учасників бойових дій (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , );

- Національна Поліція України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ,01601, );

треті особи:

- Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Луганській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Партизанська, 16,м. Сєвєродонецьк,Сєверодонецьк, місто, Луганська область,93401, )

- Головне управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Вілєсова, 1, м.Сєвєродонецьк, Сєверодонецьк, місто, Луганська область, 93400, ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.