Справа № 684/276/22
Суддя: Волошин Р. Р.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 684/276/22

Провадження № 2-а/684/4/2022

01 листопада 2022 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участі секретаря судового засідання Басок Н.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Паращиної Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Стара Синява Хмельницької області в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначила, що 23.08.2022 року адміністративною комісією при виконавчому комтеті Старосинявської селищної ради відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН ССР №001878, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6970 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Позивачка не погоджується із вказаною постановою, оскільки вона не здійснювала продаж тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_2 . Позивачка зазначає, що адміністративною комісією не взято до уваги, що закупка ОСОБА_2 цигарок була спровокована працівниками поліції, на підставі цього позивачка просить постанову скасувати.

Ухвалою суду від 07.09.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради залишено без руху (а.с.21-22).

Ухвалою суду від 12.09.2022 року відкрито провадження у справі (а.с.27-28).

16.09.2022 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.31-33). Відповідач вважає оскаржувану постанову такою, що винесена із з`ясуванням усіх обставин справи та на підставі відповідних доказів, тому позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги.

Представниця відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог на підставах, що викладені у відзиві.

Заслухавши позивачку, представницю відповідача, дослідивши письмові та відео докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2022 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 6970 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а саме за продаж тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_2 .

Як вбачається із змісту вказаної постанови, адміністративна комісія встановила, що ОСОБА_1 23.06.2022 року близько 13 год. 25 хв. здійснила продаж неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цигарок, що є порушеннм ч.2 ст.156 КУпАП.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без згорання, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без згорання у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без згорання заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без згорання через торгові автомати чи особам, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згорання особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - у виді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Правовідносини з приводу обігу та реалізації алкогольних напоїв унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з ч. 4 цієї статті продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Таким чином, законодавцем запроваджено безальтернативне застереження у вигляді заборони продажу пива та алкогольних напоїв особі, котра не досягла 18-річного віку.

У цілях виконання вимог закону продавцеві надано право витребовувати у фізичної особи-громадянина документи про вік і у разі відсутності таких документів, або у разі виявлення факту недосягнення вікового цензу - відмовляти у вчинені правочину купівлі-продажу товару.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В свою чергу статтею 255 КУпАП визначено, що складають протоколи у справах за ч.2 ст.156 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно з ч.1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті ч. 3 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, приймає відповідне рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, 23.06.2022 року інспектором СЮП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Ліпською В.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення по наступному факту. 23.06.2022 року близько 13 год. 25 хв., продавець ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , реалізувала тютюновий виріб ( пачку цигарок «Мarshal» ) неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (а.с.34). Протокол був складений у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить її особистий підпис та пояснення про незгоду із протоколом. В подальшому протокол був направлений на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради Хмельницької області.

Засідання комісії було призначене на 17.08.2022 року, на якому ОСОБА_1 надала пояснення щодо вчинено адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, вину не визнає так як неповнолітньому ОСОБА_2 цигарки не продавала. Засідання комісії перенесено на 19.08.2022 року (а.с.6-7).

19.08.2022 року на засідання комісії було запрошено неповнолітнього ОСОБА_2 , який пояснив що 23.06.2022 року він дійсно придбав цигарки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_1 , бо його попросили про це працівники поліції, ОСОБА_1 на засідання не з`явилася, його перенесли на 23.08.2022 року (а.с.8-9).

23.08.2022 року адміністративна комісія винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП (а.с. 10-11).

Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН ССР №001878 від 23.08.2022 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 410 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 6970 гривень ( а.с.12).

До проколу про адміністративне правопорушення додаються матеріали адміністративної справи згідно опису, а саме пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , копія документа, що посвідчує особу, трудовий договір, копія ліцензії, фототаблиця, диск з відеозаписом боді камери, рапорт.

Письмові докази, окрім пояснень ОСОБА_2 , не містять безпосередніх відомостей вчинення правопрушення.

Згідно рапорту інспектор ювінальної поліції доповідає керівництву про те, що на виконання доручення під час відпрацювання території Старосинявської ТГ 23.06.2022 року близько 13 год. 25 хв. в АДРЕСА_1 було виявлено та задокументовано адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП. Враховуючи викладене на ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали за ч.2 ст. 156 КУпАП. Долучений відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 524/5741/16-а).

Відеозаписи, які дослідив суд не містять підтвердження здійснення позивачкою продажу тютюнових виробів неповнолітньому, окрім пояснень неповнолітнього у відповідь на запитання працівника поліції.

Отже, під час розгляду справи адміністративною комісією єдиним прямим доказом вчинення правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП було пояснення неповнолітньої особи. Однак адміністративна комісія не надала належної оцінки поясненням неповнолітнього ОСОБА_2 , які він надав 23.08.2022 року на засіданні комісії, про те, що працівники поліції просили його придбати цигарки, що й зафіксовано у протоколі №8 засідання адміністративної комісії від 23.08.2022 року (а.с. 10-11).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Оскільки працівники поліції просили неповнолітню особу придбати тютюнові вироби у магазині, то саме вони спровокували ОСОБА_1 на продаж тютюнових виробів. Суд не зміг з`ясувати більше відомостей про дії працівників поліції шляхом допиту неповнолітнього свідка, у зв`язку з його ухиленням від явки до суду, однак отримані судом відомості дозволяють зробити висновки про те, що працівники поліції ініціювали спланували та виконали дії задля складання протоколу за ч.2 ст.156 КУпАП, використовуючи неповнолітню особу.

Втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність посягає на основи суспільної моралі у сфері розвитку і виховання молодого покоління, згубно впливає на молодих людей, створює для них спотворені орієнтири, прищеплює асоціальні ідеї, аморальні погляди й навички, істотно впливає на рівень злочинності неповнолітніх.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

ЄСПЛ зазначає, що застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши докази у сукупності, слід дійти висновку, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду не надано, тобто наразі не встановлено, що вона дійсно реалізувала тютюнові вироби неповнолітній особі, а тому наявність чи відсутність в її діях події адміністративного правопорушення відповідачем безсумнівно не установлено.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення та наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 122, 123, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.08.2022 року серії ПН ССР №001878, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6970 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.11.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради Хмельницької області, місце знаходження: вул. І.Франка, 8, смт Стара Синява Хмельницький район, Хмельницька область, ЄРДПОУ 04402824.

Суддя Роман ВОЛОШИН