Справа № 754/3145/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Київ № 754/3145/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2021 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку адміністративного провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що вона віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до вимог Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 №2а- 1016/11

відповідач здійснив перерахунок пенсії, однак нараховані щомісячні недоплачені суми пенсії позивачем отримані не були, що призвело до втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно чинного законодавства, а тому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У відзиві на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проти задоволення позовних вимог заперечило, з огляду на те, що на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 у справі № 2а-1016/11 УПФУ в Деснянському районі м. Києва здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 25.07.2010 по 22.07.2011 у розмірі 46095 грн.28 коп. 26.09.2017 Головне управління Казначейства здійснило виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №2а-1061/11 від 15.02.2011, перерахувавши кошти у розмірі 46095,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.09.2017 №1, а відтак, саме на Державну казначейську службу України, як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних, коштів покладений обов`язок проводити виплати.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.06.2006, виданого Черкаською облдержадміністрацією позивачка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1, категорія безстроково.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

15.02.2011 постановою Деснянського районного суду міста Києва у справі № 2а- 1016/11 позовні вимоги Позивача до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва задоволено, та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 згідно вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії з розрахунку не нижче 6 мінімальних пенсій за віком: та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити 50% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - з 25.07.2010 року з урахуванням проведених виплат.

26.09.2017 Головне управління Казначейства здійснило виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №2а-1061/11 від 15.02.201, перерахувавши на рахунок позивачки грошові кошти у розмірі 46095,28 грн.

21.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати їй компенсації за втрату частини доходу.

09.02.2021 листом № 2870-2294/Ц-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило відповідача, що нарахована та сплачена їй сума компенсації є разовою виплатою, а Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не передбачає виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з виплатою доходів громадян, що мають разовий характер.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, що порушують її права і законні інтереси, позивач звернулась із адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №159 від 21.02.2001 року, якою затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі - Порядок № 159).

Відповідно до п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

З наведеного слідує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

З матеріалів справи вбачається, що виплата заборгованості за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 №2а- 1016/11 відбулась через 6 років, що свідчить про наявність в діях відповідача вини.

А відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відмовивши позивачці у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, судом не беруться до уваги доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, оскільки, у розумінні вимог Закону України від 19.10.2000 № 2050-III пенсія є доходом громадянина, який не носить разового характеру, навіть у випадку її присудження за рішенням суду, тобто вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ. Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 в справі № 521/940/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення строків виплати пенсії означає втрату громадянином частини свого доходу, що кореспондується із правом позивачки отримати компенсацію за порушення строків виплати такого доходу, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачкою судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини щомісячних сум заборгованості пенсії за період з 25.07.2010 по 26.09.2017 включно у зв`язку з порушенням строків виплати пенсійного забезпечення з врахуванням офіційно встановлених індексів споживчих цін.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур