Справа № 140/5526/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

01 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/5526/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування постанови і рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії (ВЛК) від 18 травня 2022 року про придатність до проходження військової служби за станом здоров`я, визначеного за статтею 39 «б», статтею 13 «г» графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток №1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800); визнання незаконним рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо його призову як офіцера на службу в Збройні Сили України по мобілізації (а.с.42-47).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 30 серпня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині позовних вимог з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом позову у цій справі є дві позовні вимоги, заявлені до різних відповідачів; 1) про визнання незаконною та скасування постанови ВЛК від 18 травня 2022 року про придатність ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я; 2) про визнання незаконним рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо призову ОСОБА_1 як офіцера на службу в Збройні Сили України по мобілізації.

Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є офіцером запасу та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . 18 травня 2022 року він проходив медичний огляд ВЛК, постановою якої визнаний придатним до військової служби. Станом на день звернення до суду із позовом ІНФОРМАЦІЯ_7 йому повторно вручена повістка, якою вимагається про прибуття 29 серпня 2022 року для проходження служби по мобілізації. Позивач, не погоджуючись із висновком ВЛК у постанові від 18 травня 2022 року, вважає, що рішення про його призов на військову службу по мобілізації є протиправним.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , заперечуючи проти позовних вимог в частині, яка його стосується, у відзиві на позов (а.с.а.с.65-69) покликається на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, а відповідно до положень статті 22 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №389-VIII) призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин. Відповідач вважає, що заходи щодо визначення придатності до військової служби та призову на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 проведені відповідно до положень чинного законодавства та позивачу необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання повістки для відправки на військову службу по мобілізації.

По суті, за обставин цієї справи ІНФОРМАЦІЯ_3 наказів, розпоряджень стосовно ОСОБА_1 не приймав, а владні управлінські функції визначаються врученням позивачу повістки про необхідність прибуття для проходження військової служби по мобілізації після проходження останнім медичного огляду на предмет придатності до військової служби за станом здоров`я.

Визначаючись щодо суті правовідносин, які склалися між сторонами, суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться фактично до оскарження вимоги у повістці, якою ОСОБА_1 наказано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби по мобілізації. Таку повістку йому вручено повторно.

Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX) місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців доручено, зокрема організувати та забезпечити у встановленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Як встановлено частиною третьою статті 22 Закону №389-VIII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Форма повістки визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року №921. Повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування.

З наведеного слідує, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють оповіщення громадян про виклик за розпорядженнями їх керівників. Саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у вигляді повісток та по суті повістка, яка складена відповідачем на виконання законодавства з питань військового обов`язку та вручена позивачу, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №300/1263/22 (у справі щодо визнання протиправним та недійсним наказу про зобов`язання прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки шляхом вручення повістки на відправку) вказано, що для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.

У наведеній справі Верховний Суд зробив висновок, що обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною позивачем повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, що є обов`язковою умовою надання правового захисту судом. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав пункту 1 частини першої статті 170 КАС України - позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При цьому наголосив, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Положення пункту 1 частини першої статті 170 КАС України застосовується, якщо провадження у справі не було відкрито. Після відкриття провадження у справі застосовуються положення статті 238 КАС України. Так відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи наведене наявні підстави для закриття провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання незаконним рішення щодо призову позивача на службу в Збройні Сили України по мобілізації.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, то позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією від 23 серпня 2022 року №0.0..1 (а.с.48).

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування постанови і рішення в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконним рішення щодо призову на службу в Збройні Сили України по мобілізації закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.), сплачений згідно з квитанцією від 23 серпня 2022 року №0.0..1.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк