Справа № 520/8817/22
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31 жовтня 2022 р. справа № 520/8817/22
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2022 р. №298 в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.202 за № 287 о/с в частині реалізації щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області з 14.06.2022р.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення (заробіток) за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 усі судові витрати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку ст.171 КАС України, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишено без руху та запропоновано позивачу з метою усунення недоліків позовної заяви:

- надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів;

- надати до суду докази ознайомлення позивача з наказом про звільнення 27.09.2022 року;

- надати до суду докази на підтвердження факту, що позивач з моменту видання наказів до 27.09.2022 року не отримував оскаржувані накази засобами електронної комунікації.

27.10.2022 року представником позивача, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 року надіслано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування позивач зазначив, що після ознайомлення безпосередньо позивачем із вищевказаною ухвалою, останнім було надано своєму представнику копії наступних документів: заява ОСОБА_1 від 28.09.2022 року про надання матеріалів службового розслідування із відміткою про її реєстрацію в Управлінні головної інспекції ГУНП в Харківській області; довідку сімейного лікаря про хворобу в період з 30.09.2022 року по 15.10.2022 року. Перший документ уточнює обставини, викладені у позовній заяві щодо дати ознайомлення із оскаржуваними наказами. Такою датою є не 27.09.2022 року, а 28.09.2022 року. Представник позивача просив даний факт врахувати при подальшому розгляді справи. Другий документ, на думку представника позивача, підтверджує факт неможливості ОСОБА_1 своєчасно звернутися до суду із адміністративним позовом (в тому числі своєчасно передати необхідні документи своєму представнику для подачі такого позову). За таких обставин, визначений судом 15-денний строк для оскарження наказів був пропущений позивачем із поважних причин та, на думку представника позивача, підлягає поновленню.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

За приписами ч.4 ст.31 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Таким чином початок перебігу строку позовної давності розпочинається з моменту ознайомлення позивача з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

У адміністративному позові зазначено, що позивач ознайомився з наказом про звільнення 27.09.2022 року, однак доказів на підтвердження вказаного факту до суду не надано.

Суд критично відноситься до посилань представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, що заява ОСОБА_1 від 28.09.2022 року про надання матеріалів службового розслідування із відміткою про її реєстрацію в Управлінні головної інспекції ГУНП в Харківській області є доказом ознайомлення позивача ознайомлення із оскаржуваними наказами 28.09.2022 року, оскільки звернення позивача з вказаною заявою жодним чином не свідчить про вказаний факт.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано до суду докази ознайомлення позивача з наказом про звільнення ані 27.09.2022 року, ані 28.09.2022 року.

Також суд зазначає, що за приписами ст.30 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII, у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації. Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Судом було запропоновано надати до суду докази, що позивач не отримував засобами електронної комунікації оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарного стягнення та його реалізацію раніше за 27.09.2022 року. Такими доказами могли слугувати скріншоти з електронної скрині позивача або з мобільного телефону, адреси та номери яких були в наявності у відповідача та за допомогою яких відповідач мав можливість ознайомити позивача з оскаржуваними наказами.

Таким чином, в межах даної справи строк на оскарження спірного наказу починається, виходячи з тверджень представника позивача у адміністративному позові, з 28.09.2022, а кінцевим терміном для звернення з позовною заявою є 13.10.2022 року.

З додатків до адміністративного позову вбачається, що адміністративний позов датований 17.10.2022 року та позовна заява з додатками були подані до суду 20.10.2022 року представником позивача, тобто з пропущенням 15-денного строку з моменту ознайомлення з оскаржуваним наказом.

Відносно наданої представником позивача довідки сімейного лікаря про хворобу позивача в період з 30.09.2022 року по 15.10.2022 року, суд зазначає наступне.

Судом при досліджені наданих представником позивача доказів встановлено, що довідка сімейного лікаря не відповідає вимогам Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 за N 455, оскільки за змістом вказаної Інструкції, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Натомість, довідка не містить посилань на наявність тих обставин, які визначені наведеними пунктами як підставу для її видачі.

Так, приписами п.2.18 Інструкції передбачено, що довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається: у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки.

Пунктом 2.19 Інструкції визначено, що особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

Судом встановлено, що надана представником позивача довідка не містить печатки лікувально-профілактичного закладу, відсутній кутовий штамп лікувально-профілактичного закладу, печатка лікаря є нерозбірливою, що унеможливлює ані встановлення лікаря, який видав цю довідку, ані лікувально-профілактичного закладу, до якого звертався позивач.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач уклав договір з Адвокатським бюро "Дмитра Ципліцького" 30.09.2022 року, тобто під час хвороби. Відповідно, позивач мав можливість і своєчасного звернення до суду.

Матеріали справи не містять обґрунтування обставин, які позбавляли позивача своєчасно звернутися до суду з позовом.

Суд вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав накази відповідача такими, що не відповідає критеріям правомірності.

Доводи представника позивача, що видана довідка апріорі повинна бути врахована судом, є безпідставними, оскільки згідно частин другої та третьої ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, довідка, надана представником позивача, не є тим доказом, який свідчить про поважність причин пропуску строку, оскільки не підтверджує неможливість позивача звернутися до суду з цим позовом у встановлені законодавством строки.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.10.2018 року у справі №164/1726/16-а.

Суд зазначає, що доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з адміністративним позовом в більш коротші строки, матеріали справи не містять.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Таким чином, наведені у заяві про усунення недоліків підстави пропуску строку суд визнає неповажними, оскільки позивачем не доведено, що вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову. Наведені факти не свідчать про поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Підстави, вказані позивачем у заяві, визнаються судом неповажними.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з положеннями ч.5, 6, 8 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 123, 169, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску та поновлення процесуального строку для звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.