Справа № 500/8544/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/8544/21 пров. № А/857/11559/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Матковської З.М.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Мандзій О.П. у м. Тернопіль о 15 год. 38 хв., повне судове рішення складено 30 червня 2022 року) у справі № 500/8544/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 2 та податкової вимоги від 06.04.2021 № 15384-13,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 12.02.2019 № 2 (форми «Р») та податкову вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.04.2021 № 15384-13.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 залишено без розгляду позов в частині вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 2.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що податкове повідомлення-рішення, сума податкового зобов`язання за яким є скасованою за рішенням суду, що набрало законної сили, вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. За таких обставин, вважає спірну вимогу протиправною.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 06.04.2021 № 15384-13 в частині формування податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 20400, 68 грн.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що невідповідність податкової вимоги від 06.04.2021 № 15384-13 в частині податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 20400, 68 грн критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки набрало законної сили рішення суду, у відповідності до якого визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг у позивача, що стало підставою для винесення спірної вимоги, а отже вважають відкликаними.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що вимога не підлягає скасуванню до повного погашення податкового боргу сум, які є актуальними станом на дату сплати.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 27.07.1998 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10).

Відповідно до інтегрованої картки платника податків (а.с. 65-68) у позивача наявний податковий борг станом на 05.04.2021, який складається з чотирьох платежів, а саме:

податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1894546, 36 грн;

податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) на суму 200494, 33 грн;

податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 20400, 68 грн;

земельний податок з фізичних осіб на суму 702, 59 грн.

06.04.2021 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі № 500/2894/20, яким задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області від 14.05.2018 № 0-1912, №0-1912, від 27.05.2019 № 0-1912, № 0-1912, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 21.02.2020 № , від 22.04.2020 № 0-1912, № 0-1912.

Водночас 06.04.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області виставило позивачу податкову вимогу №15384-13, згідно якої станом на 05.04.2021 сума податкового боргу становить 2116143, 96 грн (а.с.42), у тому числі:

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1894546, 36 грн;

по податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) в розмірі 200494, 33 грн;

по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 20400, 68 грн;

по земельному податку з фізичних осіб на суму 702, 59 грн.

Позивач вважаючи, що спірна вимога відповідача є протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно із пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Крім цього, у відповідності до абзацу 4 п. 56.18 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, у відповідності до пп. 60.1.4, п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (п. 60.5 ст. 60 ПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили та з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду про скасування рішення контролюючого органу, яким визначені грошові зобов`язання, останнє вважається відкликаним та не створює будь-яких правових наслідків з моменту його прийняття.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 06.04.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області виставило позивачу податкову вимогу № 15384-13, згідно якої станом на 05.04.2021 сума податкового боргу становить 2116143 ,96 грн, у тому числі:

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1894546, 36 грн;

по податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) в розмірі 200494, 33 грн;

по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 2040, 68 грн;

по земельному податку з фізичних осіб на суму 702, 59 грн.

Тернопільським окружним адміністративним судом 16.10.2020 відкрито провадження у справі № 500/2894/20 ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

06.04.2021 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі № 500/2894/20, яким задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Зокрема, вказаним судовим рішенням визнано протиправними та скасовано повністю податкові повідомлення-рішення:

від 14.05.2018 № 0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2017 в сумі 5902, 72 грн;

від 14.05.2018 № 0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2017 в сумі 1800, 64 грн;

від 27.05.2019 №0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2018 в сумі 6867, 45 грн;

від 27.05.2019 № 0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2018 в сумі 2094, 93 грн;

від 22.04.2020 № 0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2019 в сумі 7697, 52 грн;

від 22.04.2020 № 0-1912, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2019 в сумі 2348, 15 грн.

Таким чином з часу відкриття провадження у справі № 500/2894/20 (16.10.2020) оскаржені вказані вище грошові зобов`язання вважалися неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, а відповідно не повинні були зазначатись у податковій вимозі від 06.04.2021 № 15384-13.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак вказані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу було визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості вважаються відкликаними, сума грошового зобов`язання не є узгодженою, а тому, відповідно, у контролюючого органу не було жодних підстав для складання та надсилання ФОП ОСОБА_1 податкової вимоги від 06.04.2021 №15384-13 в частині податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 20400, 68 грн.

А тому, є вірним висновок суд про невідповідність податкової вимоги від 06.04.2021 №15384-13 в частині податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 20400,68 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 500/8544/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2022 року