Справа № 420/8991/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8991/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Київська,77, смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом звернулась ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (далі Доброславська селищна рада), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №698-VIII від 10.11.2021 р., про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва, загальною площею 0,1200 га., з кадастровим номером :01:001:0648;

- зобов`язати Доброславську селищну раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0648 площею 0,1200 га гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва та передати вказану земельну ділянку гр. ОСОБА_1 у приватну власність

Позивач зазначила, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22.10.2020 р №15-15164/13-20-СГ нею замовлений та виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :01:001:0648 у власність для ведення садівництва на території Доброславської селищної ради (минула назва - Кремидівська сільська рада) Одеського району Одеської області.

За результатами розроблення проекту земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру. Будь яких зауважень і порушень норм земельного законодавства на даних стадіях виявлено не було.

Вона звернулась до відповідача із заявою про затвердження вказаного проекту. Проте рішенням Доброславської селищної ради №698-VIII від 10.11.2021 року у затвердженні проекту землеустрою відмовлено. У п.1 рішення причина відмови не вказана, але наступним пунктом цього рішення їй запропоновано звернутися з проектом повторно після затвердження генерального плану с. Кремидівка. На думку позивачці зі змісту оскаржуваного рішення можна припустити, що у затвердженні проекту землеустрою було відмовлено через те, що у с. Кремидівка був відсутній генеральний план.

У грудні 2021 року, проект нею надано для розгляду відповідача повторно та у повторному зверненні заяві вона зосереджувала увагу на тому, що місце розташування земельної ділянки не суперечить генеральному плану, так як вона не входить в межі розробленого генерального плану. До того ж, підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою встановлено ч.8 ст.186 Земельного кодексу України, а наведена відповідачем обставина у них не значиться, у зв`язку з чим відмова є безпідставною.

Рішенням Доброславської селищної ради №875-VIII від 22.12.2021 року залишене без змін первинне рішення Доброславської селищної ради №698-VIII від 10.11.2021 року.

Позивачка вважає протиправним рішення №698- VIII від 10.11.2021 року та посилаючись на ст.ст.116,118,122 ЗК України просила задовольнити позовні вимоги у спосіб визначений у позовних вимогах, оскільки це є ефективним способом захисту її прав.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У даній справі повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження на думку позивачці не є дискреційними.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.08.2022 року поновлений строк звернення до суду, позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 09.08.2022 року доставлена в електронний кабінет відповідача 09.08.2022 року. Відзив на позов в установлений в ухвалі суду строк не надійшов. Будь-яких заяв, клопотань в автоматизованій системи діловодства суду по справі не зареєстровано.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 (паспорт номер НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22.10.2020 року №15-15164/13-20-СГ замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. ТОВ «ІНАГРО ГРУПП» виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :01:001:0648 у власність для ведення садівництва на території Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (а.с.82-114).

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про затвердження вказаного проекту. Проте пунктом 1 оскаржуваного рішення Доброславської селищної ради №698- VIII від 10.11.2021 року у затвердженні проекту землеустрою відмовлено. Пунктом 2 вказаного рішення вирішено після затвердження генерального плану с. Кремидівка та при наявності вільних земельних ділянок запропонувати земельну ділянку для житлової забудови (а.с.7).

07.12.2021 року ОСОБА_1 подала повторно заяву відповідачу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :01:001:0648 у власність для ведення садівництва на території Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області .

У заяві позивачка зазначила, що для отримання наказу нею було подано заяву з бажаним місцем розташуванням земельної ділянки та Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою. На підставі відповідного наказу нею замовлено розроблення проекту землеустрою, який розроблений та погоджений відповідно до вимог чинного законодавства. За результатами розроблення проекту земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру. Будь яких зауважень та порушень норм земельного законодавства не виявлено.

Також позивачка у заяві просила відповідача звернути увагу, що відповідно до норм ЗКУ підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Проте супереч вимогам чинного законодавства з посиланням на генеральний план с. Кремидівка, селищна рада рішенням від 10.11.2021 №698-VIII відмовляє в затвердженні проекту та пропонує земельну ділянку для житлової забудови при наявності вільних земель.

Позивачка зазначила, що вона не має бажання отримувати земельну ділянку для забудови в даному населеному пункті, а місце розташування земельної ділянки щодо розробленого проекту землеустрою не суперечить генеральному плану, так як вона не входить в межі розробленого генерального плану.

З урахуванням вказаних обставин позивачка просила повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :01:001:0648 у власність для ведення садівництва на території Доброславської селищної ради (колишньої Кремидівської сільської ради), Одеського району, Одеської області та передати мені у власність відповідну земельну ділянку (а.с.9)

Рішенням Доброславської селищної ради №875-VIII від 22.12.2021 року залишене без змін раніше прийняте рішення Доброславської селищної ради №698-VIII від 10.11.2021 року (а.с.8).

Позивачка, вважаючи порушеними відповідачем її права звернулась до суду з даним позовом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з питання оформлення та передачі земельної ділянки фізичній особі у власність.

Частиною 1 ст.116 ЗКУ визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 122 Земельного кодексу повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб надані сільським, селищним, міським радам.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗКУ (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.9 ст.118 ЗКУ (в редакції Закону України від 28.04.2021 року №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 ст.118 ЗКУ встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Також частиною 11 ст.118 ЗКУ встановлено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Законом від 28.04.2021 року №1423-ІХ визначена нова редакція ст.186 ЗКУ та виключена ст.186-1 ЗКУ.

Відповідно до ч.3 ст.186 ЗКУ проекти землеустрою погоджуються та затверджуються у такому порядку, зокрема згідно з п.6: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Тобто проект землеустрою без будь яких умов затверджується органом, якім наданий дозвіл на розробку цього проекту.

Аналіз зазначених норм ЗК України свідчить про зміну порядку отримання фізичною особою земельної ділянки у власність. Зміни стосуються стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Також визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відмова повинна бути вмотивованою. Такими підставами може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто саме на стадії надання дозволу вирішуються всі питання щодо наявності або відсутності підстав для фізичною особи реалізувати свої право на конкретну земельну ділянку.

У той же час, якщо дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наданий, то відповідний суб`єкт зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Вказана вимога законодавства виключає можливість надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою будь-яким іншим особам.

Тому є логічно-послідовним виключення Законом України від 28.04.2021 року №1423-ІХ ст.186-1 ЗКУ, частина 6 якої встановлювала підстави відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме лише невідповідність його положень вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації з землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що підставою для розроблення проекту землеустрою позивачці ОСОБА_1 був наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22.10.2020 року №15-15164/13-20-СГ, відповідно до якого надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір 0,12га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва.

Таким чином, наказ №15-15164/13-20-СГ, на підставі якого виготовлений проект землеустрою виданий до внесення змін в ЗК України Законом від 28.04.2021 року №1423-ІХ.

Проте навіть у такому разі відповідач міг відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише при наявності підстав, які були встановлені ч.6 ст.186-1 ЗКУ.

Дослідженням оскаржуваного рішення встановлено, що такі підстави в рішенні відповідача не зазначені, незважаючи на повторне звернення позивача до відповідача. Взагалі рішення є невмотивованим, що є окремою підставою для його скасування.

Крім того, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав відзив на позов, що в силу ч.4 ст.159 КАС України суд кваліфікує як визнання позову.

Щодо застосування ч.6 ст.186-1 ЗКУ на стадії затвердження проекту землеустрою після його погодження у порядку ст.118 ЗК України, то за сталою судовою практикою Верховного Суду жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗКУ, норми ст.118 ЗКУ не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту (постанова від 09.02.2022 року по справі №420/1963/19, постанова від 18.05.2022 року по справі №400/1350/19).

А в постанові Верховного Суду від 13.09.2022 року у справі №369/2390/18 Верховний Суд вказавши вказаний висновок зазначив, що аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 27.01.2021 у справі №560/1334/19, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19, від 16.09.2021 у справі №260/18/19, від 10.06.2021 у справі №240/4964/18, від 07.04.2021 у справі №540/2813/19, від 10.03.2021 у справі №240/82/19, від 04.03.2021 у справі №П/811/968/18, від 15.06.2021 у справі №818/1905/17 та від 29.11.2021 у справі № 480/1910/19, і Суд не вбачає підстав для відступу від нього.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року по справі №400/1350/19 суд дослідивши питання зобов`язання відповідача вчинити певні дії зазначив, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен затвердити технічну документацію із землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити технічну документацію із землеустрою. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідач діяв не у відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

У наданих до суду додаткових поясненнях представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» просила відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Суд вважає, що в цієї частині клопотання позивача не підлягає задоволенню, оскільки вказане питання може бути вирішено на стадії виконання рішення суду у разі набрання його законної сили та у разі, якщо на час виконання рішення суду не відбутиться припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Київська,77, смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання прийняти рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області №698-VIII від 10.11.2021 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва, загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :01:001:0648.

Зобов`язати Доброславську селищну раду Одеського району Одеської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0648 площею 0,1200 га для ведення садівництва гр. ОСОБА_1 , передавши земельну ділянку ОСОБА_1 у приватну власність.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва