Справа № 380/8615/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року справа №380/8615/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЦЦ Україна до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю ЦЦЦ Україна звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення №13535/6/13-01-07-01-12 від 14 травня 2021 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у спірному рішенні вказано недостовірні відомості щодо підстав прийняття та предмету застосування арешту. По-перше, він здійснив недопуск працівників відповідача до проведення не позапланової, а планової документальної виїзної перевірки. При цьому, відповідач не здійснював позапланової перевірки позивача. По-друге, у нього відсутнє будь-яке майно, що перебуває за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35. Вказує, що інспектори ГУ ДПС у Львівській області не ознайомили та не надали його працівникам наказу на проведення документальної планової виїзної перевірки. Стверджує, що отримав копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та копію повідомлення від 28.04.2021 року №317 із зазначенням дати початку проведення перевірки лише 14.05.2021 року. Таким чином, на момент прибуття за місцезнаходженням позивача він не мав у наявності копії та не був ознайомлений із згаданими наказом та повідомленням. Зазначає, що ДПС України порушила порядок включення його до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік і контролюючий орган не може документально підтвердити повну послідовність проведеного відбору, а тому є всі підстави стверджувати, що позивач був включений до плану-графіка документальних планових перевірок на 2021 рік протиправно. Вказує, що відомості зазначені в інформаційно-аналітичній довідці не відповідають ні штатній чисельності працюючих на підприємстві позивача, ні відомостям вказаним щодо загальної кількості працюючих за трудовим договором за формою 1-ДФ поданої позивачем за 3 кв. 2020 року. Рівень сплати податку на прибуток ним за 9 місяців 2020 року нижчий лише на 0,5% за відповідний рівень сплати податку за відповідною галуззю. Відповідач не надає будь-яких підтверджуючих даних щодо способу та підстав розрахунку, а також рівня сплати податку на прибуток по відповідній галузі. Вказує, що цілком обґрунтованих підстав був позбавлений можливості отримати прибуток у період 9 місяців 2020 року і відповідно декларувати позитивне значення фінансового результату операційної діяльності. Зазначає, що відповідач належним чином не пояснив за який саме період проаналізовано діяльність підприємства позивача та яким чином враховувалися ступені ризику, яким чином вираховувались усі показники, які лягли в основу визначення ризиковості позивача. При цьому, застосування таких даних без наведення джерела їх походження порушує принцип правової визначеності. Оскільки наказ ГУ ДПС у Львівській області №1539-ПП від 28.04.2021 року прийнятий на підставі протиправних дій Державної податкової служби України щодо його включення до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік, то беззаперечним є те, що вказаний наказ є протиправним та прийнятим всупереч вимогам положень ст.77 Податкового кодексу України.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що з наданої інформаційно-аналітичної довідки щодо діяльності підприємства, яке включається до плану-графіка перевірок (перевіряємий період з 01.07.2017 року по 31.03.2021 року) вбачається, що відповідно до критеріїв відбору платників податків-юридичних осіб Порядку №524 позивач відноситься до платників податків високого та середнього ступеня ризику. Стверджує, що відмова платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому п.81 Податкового кодексу України, не дозволяється. Вказує. що позивачем не зазначено причин не допуску до перевірки представників податкового органу в контексті вимог чинного законодавства, а, отже, не обґрунтовано мотив та законні підстави не допуску до перевірки. Наявність у рішенні помилок щодо правильної назви виду перевірки та адреси збереження майна платника податків не впливає на правомірність його винесення. Позивачем не доведено те, що розмір витрат на правову допомогу є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач посилається на ті ж обставини, які він зазначав у позовній заяві.

Ухвалою суду від 15.06.2022 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.10.2022 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 13.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Львівській області №1539-ПП від 28.04.2021 року на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст..77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та згідно із затвердженим ДПС України планом-графіком наказано документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік передбачено проведення документальної планової виїзної перевірки позивача за період діяльності з 01.07.2017 року по 31.03.2021 року з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства та за період з 01.01.2011 року по 31.03.2021 року щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У повідомленні від 28.04.2021 року №317 зазначено, що згідно із затвердженим Державною податковою службою України планом-рафіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік та на підставі ст.77 Податкового кодексу України з 13.05.2021 року буде проводитись документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, у зв`язку із чим йому відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України слід починаючи із зазначеного терміну забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій, зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

Зазначене повідомлення було вручено позивачу 14.05.2022 року (витяг з електронного трекінгу поштових відправлень, який міститься в матеріалах справи).

Згідно із актом про відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки №458 від 13.05.2021 року посадовим особам відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на порушення абзацу шостого п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України позивачем 13.05.2021 року було відмовлено в допуску до проведення/відмовились від проведення перевірки із заявленням таких причин відмови: неотримання наказу на проведення перевірки та оскарження в суді включення до плану-графіка проведення перевірок; інші обставини, що засвідчують зазначені у цьому аспекті факти рішення суду від 06.05.2021 року №380/2419/21.

Відповідно до рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №13535/6/13-01-07-01-12 від 14.05.2021 року відповідачем розглянувши звернення та додані до нього матеріали управління податкового аудиту, на підставі яких було з`ясовано обставини, передбачені Податковим кодексом України, у зв`язку із не допуском до проведення документальної позапланової виїзної перевірки вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків до ТЗоВ «ЦЦЦ Україна», що перебуває за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35.

Вказане рішення було вручене позивачу 18.05.2021 року (витяг з електронного трекінгу поштових відправлень, який міститься в матеріалах справи).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 року у справі №380/2419/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЦЦ Україна» про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України задоволено частково; визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЦЦ Україна" до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік; у задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення ДПС України щодо включення ТОВ «ЦЦЦ Україна» () в план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі №380/2419/21 без змін.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №380/7895/21 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області №1539-ПП від 28.04.2021 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «ЦЦЦ Україна».

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2022 року у справі №380/7895/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі №380/7895/21 повернуто скаржнику.

Не погодившись із рішенням №13535/6/13-01-07-01-12 від 14.05.2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №13535/6/13-01-07-01-12 від 14.05.2021 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Згідно із абзацом першим п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом другим цієї норми передбачено, що камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Абзацом першим підп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзац другий підп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Відповідно до абзацу п`ятого підп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок (абзац перший п.77.1 ст.77 ПК України).

Як передбачено абзацом першим п.77.2 ст.77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згідно із абзацом першим п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.77.6 ПК України).

Відповідно до абзаців першого, другого, третього, четвертого п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абзац п`ятий п.81.1 ст.81 ПК України).

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий цієї ж норми).

Згідно із абзацом першим п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (п.94.1 ст.94 ПК України).

Згідно з підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до абзацу першого п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Як передбачено абзацом третім цієї ж норми умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Загальна процедура застосування адміністративного майна платника податків визначена Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року №632, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №632).

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №632 арешт майна може бути повним або умовним та полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 статті 94 глави 9 розділу II Кодексу.

Арешт може бути накладено податковим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків (п.3 розділу ІІ Порядку №632).

Згідно із п.4 розділу ІІ Порядку №632 рішення про застосування арешту майна платника податків та рішення про накладення арешту при тимчасовому затриманні майна приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу.

Як передбачено підпунктом 3 п.1 розділу ІІІ Порядку №632 арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу.

За наявності однієї з наведених обставин керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу приймає рішення про застосування арешту майна платника податків (п.2 розділу ІІІ Порядку №632).

Відповідно до п.1 розділу ІV Порядку №632 керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу, що наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, за наслідками якої прийнято оскаржуване рішення, було скасовано рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №380/7895/21.

Відповідачем було подано апеляційну скаргу, яка була повернута Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 15.08.2022 року.

Відтак, згадане рішення набрало законної сили.

Вказане сторонами не заперечується.

При цьому, суд зазначає, що оскільки наказ про проведення перевірки було скасовано судом, то, як наслідок, підлягає скасуванню також і рішення про застосування адміністративного арешту майна позивача, яке було прийняте за наслідками перевірки передбаченої ним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Окрім того, твердження відповідача, на які він посилається у своїх запереченнях, не беруться судом до уваги, з огляду на встановлені обставини, оскільки стосуються процедурних питань проведення перевірки.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення не відповідає критерію правомірності передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем до матеріалів справи долучено акти здачі-прийняття виконаних робіт від 21.05.2021 року на суму 8000 грн. 00 коп., від 24.06.2021 року на суму 2700 грн. 00 коп., від 03.08.2021 року на суму 2800 грн. 00 коп., від 20.09.2022 року на суму 3600 грн. 00 коп., а також платіжні доручення на суму 8000 грн. 00 коп., 5100 грн. 00 коп., 4500 грн. 00 коп., 2400 грн. 00 коп.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також те, що дане рішення ґрунтується на підставі рішення від 11.05.2022 року у справі №380/7895/21, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми.

Беручи до уваги складність справи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №13535/6/13-01-07-01-12 від 14 травня 2021 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЦЦ Україна (адреса: м.Львів, вул.Водогінна, 2; ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. понесених судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк