Справа № 280/5561/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 жовтня 2022 року Справа № 280/5561/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» (85493, Донецька область, м. Селидове, смт Гостре)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати противоправною та скасувати постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№ 82)» від 31.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

визнати противоправною та скасувати постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№ 82)» від 11.01.2021 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді ДІЗО на три доби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваними постановами на позивача накладено дисциплінарні стягнення у вигляді догани та у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 3 доби. Натомість, при прийнятті зазначених постанов відповідачем не встановлено та не враховано обов`язкові фактори, які становлять імперативний принцип у взаємозв`язку зі ст. 134 КВК України, а саме: не врахована та не встановлена причина, обставини і мотиви вчинення порушення; не з`ясована суб`єктивна сторона засудженого до даного проступку; стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Відповідачем порушена процедура дисциплінарного провадження, а саме вимоги ст. 135 КВК України, зокрема відсутні документи, які свідчать, що на засіданні дисциплінарної комісії дійсно розглядалося питання відносно позивача; відповідачем не повідомлено позивачу про дату засідання дисциплінарної комісії; адміністрація колонії не надала можливість позивачу звернутися за допомогою до адвоката. Матеріали про застосування дисциплінарного стягнення були розглянуті однобічно та неповно, тим самим не встановлено усіх обставин, які є обов`язковими для встановлення; не враховані пояснення позивача, не встановлено, чи дійсно мало місце порушення порядку відбування покарань; не встановлено правову кваліфікацію порушень та норм, які підлягають застосуванню, тим самим відбувся формальний підхід до розгляду матеріалів та призначення незаконних дисциплінарних стягнень відносно позивача. За таких обставин вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити.

Ухвалою суду від 07.07.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.08.2021 визнано поважними підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою; відкрито провадження в адміністративній №280/5561/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; зобов`язано відповідача надати засвідчені належним чином копії усіх матеріалів, на підставі яких прийнято постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№ 82)» від 31.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№ 82)» від 11.01.2021 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді ДІЗО на три доби.

Відповідач відзиву на позов направив.

Частиною другою статті 175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ОСОБА_1 відбував покарання у вигляді позбавлення волі у Державній установі «Селидівська виправна колонія (№82)».

Постановою начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» від 31.12.2020 на позивача накладено стягнення у вигляді догани. Постанова мотивована тим, що 30.12.2020 об 11 годині ОСОБА_1 допустив порушення режиму відбування покарання, яке виразилося в тому, що під час виводу засуджених до медичної частини установи, засуджений ОСОБА_1 вийшов із порушенням форми одягу, а саме був відсутній нагрудний знак. Даними діями позивач порушив вимоги частини 4 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5 та частини 4 статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Постановою начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» від 11.01.2021 на позивача накладено стягнення у вигляді поміщення в ДІЗО на три доби. В обґрунтування постанови зазначено, що 08.01.2021 приблизно о 17 годині 43 хвилин, під час обходу відділення СПС № 2 позивач вів себе у відділенні підозріло, а саме: ховався за іншими засудженими. У супроводі молодших інспекторів ВНіБ засуджений ОСОБА_1 був доставлений у чергову частину, під час входу у приміщення чергової частини він положив невідомий згорток у рот та почав активно жувати та намагався його проковтнути. На неодноразові вимоги припинити чинити опір та пред`явити вміст ротової порожнини, засуджений ОСОБА_1 не реагував, почав сперечатися, відмовлявся надати згорток, якій жував у ротовій порожнині, який він згодом проковтнув. Даний факт правопорушення з боку засудженого зафіксований на портативний відеореєстратор. Даними діями засуджений порушив вимоги частини 4 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5 та частини 4 статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Незгода з даними постановами зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно зі статтею 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України. Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (частини перша та четверта статті 7 КВК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 КВК України засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

За приписами частини третьої статті 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

У частині першій статті 132 КВК України закріплено, що за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до частин першої, восьмої статті 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до засуджених можуть застосовуватися відповідні заходи стягнення.

Процедура дисциплінарного провадження врегульована статтею 135 КВК України.

Так, питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. (ч. 1 ст. 135 КВК України.).

До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки. (ч. 1 ст. 135 КВК України.).

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби. (ч. 4 ст. 135 КВК України.).

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. (ч. 5 ст. 135 КВК України.).

Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. (ч. 6 ст. 135 КВК України.).

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження. (ч. 7 ст. 135 КВК України.).

Обґрунтування позовних вимог зводиться до того, що при прийнятті спірних постанов відповідачем не встановлено та не враховано обов`язкові фактори, передбачені ст. 134 КВК України та порушено процедуру, передбачену ст. 135 КВК.

Слід зазначити, що відповідач відзиву на позов не направив.

В силу частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Також, відповідачем не надано матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржувані постанови.

При цьому, відповідно до приписів ч. 7 ст. 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, всупереч наведених законодавчих приписів, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийняття оскаржуваних постанов, а отже суду не доведено, що такі прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» від 30.12.2020 про накладення стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» від 11.01.2021 про поміщення засудженого ОСОБА_1 до дисциплінарного ізолятора на три доби.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 27.10.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко