Справа № 160/26532/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/26532/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року (суддя Голобутовський Р.З., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 28.03.2022 року) у адміністративній справі №160/26532/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку, суд -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати йому заробітної плати за період з 26.03.2020 року по 31.12.2020 року включно відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру провести нарахування та виплату йому заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу визначеного відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 за період з 26.03.2020 року по 31.12.2020 року та з урахуванням надбавки 10 відсотків згідно з додатком 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року№505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» з урахуванням фактично проведених виплат; стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при його звільненні з 30.12.2020 року по день постановлення рішення у справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. На думку апелянта, суд прийшов до невірного висновку про пов`язаність виплати заробітної плати з не проводженням ним атестації та наступним звільненням з посади прокурора з розміром заробітної плати, яку апелянт мав отримувати під час перебування на посаді прокурора.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 08.10.2019 року по 30.12.2020 року на посаді прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області. Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №1078к від 24.12.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020 року. ОСОБА_1 зазначав, що з 26.03.2020 року по 31.12.2020 року включно Дніпропетровською обласною прокуратурою йому нараховувалась заробітна плата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», тобто меншу ніж встановлену ст.81 Закону України «Про прокуратуру». Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року визнано неконституційним окреме положення п.26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; Рішення Конституційного Суду України набрало чинності 26.03.2020 року. Суд вирішуючи спір по суті, зазначив, що відповідно до частин 3, 4, 9 ст.81, 90 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. Згідно з ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Суд зазначив, що у спірний період посадовий оклад ОСОБА_1 нараховувався у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 26.3.2020 року №6-р/2020 визнано неконституційними окреме положення п.26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Рішення Конституційного Суду України набрало чинності 26.03.2020 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-IX, який набрав чинності 25.09.2019 року та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, частини 3, 4 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» викладені у новій редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року». Суд зазначив, що в подальшому, для можливості продовження роботи в обласних та окружних прокуратурах ОСОБА_1 мав бути переведений до відповідної окружної прокуратури, в даному випадку при Жовтоводській окружній прокуратурі був створений П`ятихатський відділ. Підставою для такого переведення є результати атестації. Суд врахував, що ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020 року. Суд прийшов до висновку про те, що дія ст.81 Закону України «Про прокуратуру» у редакції дійсній у період з 26.03.2020 року не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур, оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 08.10.2019 року по 30.12.2020 року на посаді прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Встановлено що згідно наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №1078к від 24.12.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020 року у зв`язку з неуспішним проходженням ним атестації. Підставою для звільнення було рішення кадрової комісії №2.

Як вбачається з довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 04.06.2021 року №21-227вих.21 ОСОБА_1 одержував заробітну плату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та надбавку в розмірі 10 відсотків від посадового окладу відповідних категорій працівників прокуратури під час виконання судових рішень у кримінальних справах та інших примусових заходів, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 9 ст.81 Закону України «По прокуратуру» (а редакції на момент спірних відносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років;2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пп.2 п.19 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів реформування органів прокуратури» прокурори та слідчі органів прокуратури, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Відповідно до п.26 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України №79-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набрав чинності з 01.01.2015 року) ст.81 Закону України «Про прокуратуру» застосовувалася у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» було затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури та п.6 цієї постанови визначено, що видатки здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється у межах затвердженого фонду оплати праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 п.26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано неконституційним з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 саме з 26.03.2020 року по 31.12.202року (день звільнення) просив зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити йому заробітну плату відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суд України від 26.03.2020 року №6-р/2020 та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку.

Встановлено, що Законом України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» було викладено у редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року».

Отже, одержання вище вказаного у ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» посадового окладу було пов`язано з умовою успішного проходження атестації прокурором, оскільки п.7 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 не пройшов успішно атестацію, а, отже, не має підстав для одержання заробітної плати відповідно до ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Суд зазначає, що, оскільки ОСОБА_1 не має права на виплату заробітної плати відповідно до ч.3 ст.81 Закону України «По прокуратуру», він не має права на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Закон України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» є чинним з 25.09.2019 року та неконституційним не визнавався, а тому застосовується до спірних правовідносин.

Відповідно ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Дніпропетровська обласна прокуратура є державним органом та фінансується з державного бюджету та відповідно до ст.19 Конституції України і бюджетного законодавства має діяти в межах своїх повноважень та фінансових зобов`язань.

Відповідно до ст.112 Бюджетного кодексу України та Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215 Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, що передбачає: розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведенні платежів за цими зобов`язаннями.

Отже, від імені Держави Україна щодо стягнення коштів по зобов`язаннях Держави органи прокуратури не уповноважені відповідати.

Враховуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у адміністративній справі №160/26532/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова