Справа № 205/3332/22 (2-а/205/61/22)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 205/3332/22 (2-а/205/61/22)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2022 року (суддя Костромітіна О.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 10.08.2022 року) в справі №205/3332/22 (2-а/205/61/22) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови при застосування адміністративного штрафу, -

в с т а н о в и в:

13.06.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до заступника командира взводу 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Скляра Р.С., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАО № 5444392 від 03.06.2022 року у відношенні ОСОБА_1 ; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2022 року здійснено заміну відповідача у справі, з заступника командира взводу 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Скляра Р.С., на належного - Департамент патрульної поліції (далі по тексту відповідач).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав через адвоката Дубовенко В.І. апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги обґрунтовував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що суд першої інстанції невірно прийшов до висновку, що «право використання вказаного транспортного засобу на митній території України має громадянка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не ввозив легковий автомобіль BMW ХЗ на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Вимогами ч. 4 статті 469 Митного кодексу України, передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасового ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - та тягне за собою накладення штрафу. У той час як автомобіль BMW ХЗ ввезено на митну територію України не тимчасово, а для розмитнення та користування. Передбачено, що транспортний засіб, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем при ввезенні для вільного обігу - з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі посвідчення, при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України. Транспортний засіб BMW ХЗ, vin НОМЕР_1 , є транспортним засобом особистого користування, який ввезено для вільного обігу в Україні, проведено його митний контроль і митне оформлення. Ввезено на територію України не в режимі тимчасового ввезення чи транзиту. Апелянт вказував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений 121 КУпАП, у зв`язку із відсутністю порушення обмежень, встановлених Митним кодексом України, а саме ст. 469 Митного кодексу України, та статей 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст, 121 КУпАП. Апелянт вказував, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не складався протокол. У даній справі спочатку мав бути складений протокол про адміністративне правопорушення. Винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення, якого не відбулось. Відповідач всупереч положенням 4.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X3 5UXTY5CO5 в м. Дніпро по вул. Криворізька, в районі буд. 60А, без днз та порушив обмеження, встановлені Митним кодексом, а саме ТЗ передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України, чим порушив статті 16, 31 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 469 Митного кодексу України. Суд першої інстанції вказував, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 року наділені Законом N 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі на місці вчинення правопорушення. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Частина 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачає відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні. Норма конкретизує випадки передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, які не утворюють складу правопорушення, а саме: правомірною є передача у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тільки за умови одночасного перебування в транспортному засобі цієї особи та особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту. Встановлено, що право використання вказаного транспортного засобу на митній території України має інша особа, яка ввезла легковий автомобільна митну територію України. Позивач не ввозив легковий автомобіль BMW X3 на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Доказів іншого сторонами не надано та в матеріалах справи не міститься.

Матеріалами справи встановлено, що заступником командира взводу 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Скляром Р.С. 03.06.2022 року стосовно ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕАО N 5444392, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X3 5UXTY5CO у м. Дніпрі по вул. Криворізька, 60А, без державних номерних знаків та допустив випадок, а саме порушив обмеження, встановлені Митним кодексом, транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України, чим порушив ст. 16, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 469 Митного кодексу України, відповідальність за що передбачена ч. 8 ст. 121 КУпАП. Відповідно відмітки на копії постанови, ОСОБА_1 постанову підписав, отримав її копію.

Відповідно до матеріалів справи, Одеською митницею видано посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 28.01.2022 року, відповідно до якого легковий автомобіль BMW X3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ввезений в Україну громадянином ОСОБА_2 , для вільного обігу.

Встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до довіреності уповноважила ОСОБА_3 безоплатно представляти її інтереси у сервісних центрах МВС України, митних органах, будь-яких інших установах, пов`язані з реєстрацією, зняттям з обліку придбаного на її ім`я автомобіля BMW X3, номер кузова НОМЕР_1 . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом.

Відсутня довіреність, якою б ОСОБА_2 уповноважувала ОСОБА_1 вчиняти дії по реєстрації або інші дії, які передбачають керування легковим автомобілем BMW X3, номер кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 легковий автомобіль BMW X3, номер кузова НОМЕР_1 зареєстрований 06.06.2022 року за власником ОСОБА_2 . Реєстрація транспортного засобу відбулась після винесення оскаржуваної постанови.

Згідно частин 1, 2 ст. 222 КУпАП зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно частин 2 та 3 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при фіксуванні якого може не складатись протокол. Протоколи не складаються в випадках, коли штраф накладається і стягується, попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи долучено фото докази.

Відповідно до митної декларації наявної в матеріалах справи, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 28.01.2022 року, автомобіль BMW X3 5UXTY5CO5 ввезено на митну територію України ОСОБА_2 . Відповідно до довіреності ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 на представництво її інтересів щодо реєстрації легкового автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Отже, як передбачено вище приведеними нормами, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну.

Згідно п. 60 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, проте така відповідальність передбачена для особи, яка передала транспортний засіб тимчасово ввезений на митну територію України чи поміщений у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження іншій особі.

Згідно ч. 8 ст. 121 КУАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, адміністративна відповідальність передбачена для осіб, які керували транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що автомобіль, яким керував позивач, на момент фіксування адміністративного правопорушення був ввезений на митну територію України іншою особою, не ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги. Також не передбачено повернення судових витрат, що здійснені позивачем у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 286, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2022 року в справі №205/3332/22 (2-а/205/61/22) залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова