Справа № 484/3083/22
Суддя: Мельничук О. В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3083/22
Провадження № 2-а/484/65/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

15.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним адміністративним позовом до Первомайського міського відділу управління МВС України в Миколаївській області про скасування постанови серії БАБ № 166602 від 02.09.2022 по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн, а саме за те, що він 02.09.2022 о 10:25 годині на вул. Богопільській в м. Первомайську Миколаївської обл. керував транспортним засобом «Мопед SPARTA SD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів.

Вважає, що притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки надав працівнику поліції всі необхідні документи. Проте, працівник поліції почав вимагати від нього пред`явлення посвідчення водія, документ про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування. При цьому працівник поліції не представився йому, не пояснив з яких підстав його зупинили. Позивач надав для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб та вказав, що жодних правил дорожнього руху він не порушував, а тому відмовився надавати поліс. Стверджує, що контроль за наявністю полісу страхування здійснюється поліцією лише при складанні протоколів про порушення ПДР та оформленні матеріалів ДТП. Так як він ПДР не порушував, вважає постанову БАБ № 166602 від 02.09.2022 незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, а тому просив її скасувати.

Ухвалою судді від 16.09.2022 було відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено розгляд справи на 26.09.2022. Крім цього, відповідачу було визначено строк до 26.09.2022 для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 26.09.2022 у вказаній справі за згодою позивача було замінено неналежного відповідача - Первомайський міський відділ управління МВС України в Миколаївській області на належного - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.

13.10.2022 від відповідача: Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшов на адресу суду відзив із запереченнями на позов, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Вказали, що фактично ОСОБА_1 було зупинено під час дії воєнного стану працівником поліції під час несення останнім служби для забезпечення заходів правового режиму воєнного стану на території України. Постанова серії БАБ № 166602 від 02.09.2022, яка винесена поліцейським ВРПП Первомайського РВП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Головань М.П. є законною та обґрунтованою. Водій ОСОБА_1 , за обставин, зазначених у постанові, під час зупинки транспортного засобу та проїзду посту у період дії режиму воєнного стану, не пред`явив працівнику поліції поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, що є порушенням вимог п. 2.1 ПДР України та Закону України «Про дорожній рух». Тому вважають поданий позивачем позов необґрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну пошту суду заяву з проханням слухати справу без його участі. Надіслав 26.10.2022 відповідь на відзив, в якій вказав, що вважає діє поліцейського, який виносив постанову БАБ № 166602 від 02.09.2022 незаконними, так як останній не мав права вимагати посвідчення водія та поліс. Жодних порушень ПДР України він не допускав. З паспорту, який він надав для перевірки поліцейському, видно і адресу реєстрації місця проживання, і громадянство особи. Вказав, що поліс страхування поліцейські мають право вимагати для перевірки під час складання протоколів щодо порушень ПДР України чи матеріалів ДТП, а тому п.2.1 ПДР України він не порушував. Просив при ухваленні рішення врахувати зазначене.

Представник відповідача до суду не з`явився. Причини його неявки суду невідомі. Раніше надавав суду відзив із запереченнями на позовну заяву, просив відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст.9, ч. 1 ст. 90КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Таким чином, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст. 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У судовому засіданні встановлено, що 02.09.2022 стосовно позивача було винесено постанову серії БАБ № 166602 від 02.09.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 425 грн штрафу. З вищезазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 02.09.2022 о 10:25 годині на вул. Богопільській в м. Первомайську Миколаївської обл. керував транспортним засобом «Мопед SPARTA SD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів (а.с.5).

Зазначені дії є порушенням п.2.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Згідно з підпунктом (ґ) пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, встановлено статтею 126 КУпАП, за приписами частини першої якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 32, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд звертає увагу, що безпосередньо з позовної заяви та з відповіді на відзив позивача вбачається, що позивач не заперечує той факт, що він не пред`явив страховий поліс на вимогу поліцейського.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського, прямо передбачену законом, та не надав всі необхідні документи для перевірки.

Окрім цього, позивачем не надано суду страхового полісу на підтвердження наявності його в нього та на спростування даних, викладених у постанові.

Суд враховує той факт, що позивач був притягнутий до відповідальності саме за не пред`явлення на вимогу поліцейського поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є окремою об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, посилання позивача щодо безпідставності його зупинки працівниками поліції не свідчить про незаконність дій поліцейського, який зупинив транспортний засіб під керуванням позивача під час дії воєнного стану в Україні, оскільки згідно з правових висновків, у подібних правовідносинах, що містяться у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 р. по справі №127/19283/17, №686/15383/17 від 13.03.2019 р., №465/6677/16-а від 21.11.2018 р. притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст.126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання інших вимог ПДР не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

В ході судового розгляду не встановлено порушення працівником поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 252 КУпАП, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що поліцейський при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП, винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний серед іншого має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд,-,

В И Р І Ш И В :

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії БАБ № 166602 від 02.09.2022 поліцейського ВРПП Первомайського РВП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Головань М.П. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Мельничук