Справа № 438/921/22
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/921/22
Провадження № 2-а/438/32/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 жовтня 2022 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Слиша А.Т.

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа інспектор СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішко Дмитро Йосипович про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, позивач просить скасувати постанову серії БАВ №338324 від 15.09.2022 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішком Д.І., про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. за порушення ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП. Закрити відносно позивача провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

У обґрунтування позову зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач 15 вересня 2022 року о 10 годині 25 хвилин в Бориславі на вул. Героїв ОУН УПА керуючи автомобілем марки FAW СА 1031, державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього руху - зупинку, хоча він зупинявся, та відсутність в його посвідченні водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а правил, що передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП , ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окрім цього, працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 338784 від 15.09.2022 за вчинене адміністративне правопорушення, а саме: керування даним транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю , який не вчасно його пройшов, чим повторно протягом року вчинив адмінправопорушення . Відповідно до даного протоколу в позивача було вилучено водійські права. За попередньо накладене на нього адміністративне стягнення, яке він невчасно оскаржив, позивачем було сплачено штраф. З зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною з наступних підстав. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Відповідач грубо порушив вимоги ст.278, 279 КУпАП, оскільки розгляду справи як такого не було. У постанові вказано про відсутність у посвідченні водія відповідної категорії, проте у посвідченні чітко вказано категорії В,В1, що дають право керування цим транспортним засобом. Працівники поліції внесли неправдивий запис в оскаржувану постанову. Відповідач не додав жодного документу-доказу про підтвердження правопорушення.

Ухвалою судді від 03.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву і докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

21.10.2022 судом залучено до участі в справі в якості третьої особи інспектора СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Дмитра Йосиповича.

До суду надійшов відзив третьої особиінспектора СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Дмитра Йосиповича на позовну заяву. Зокрема, третя особазаперечує проти позову, вважає позовні вимоги необгрунтованими. 15.09.2022 близько 10:45 год ним спільно з молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 здійснювався нагляд за дорожнім рухом в м. Борислав. У ході нагляду в м. Бориславі на перехресті вулиць Героїв ОУН-УПА - І.Сеник ними було виявлено автомобіль марки «FAW - СА 1031» р.н. НОМЕР_1 як стало пізніше відомо під керуванням гр. ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п. 8.4 «б», додаток 1 дорожній знак 2.2 ПДР України. Після цього третьою особоюОСОБА_3 було прийнято рішення на підставі п.п. 1, п. 1, ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинити даний автомобіль, тоді він увімкнув спеціальні світлові проблискові маяки синього та червоного кольору, після чого водій зупинився. Підійшовши до водія, третя особата ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» представилися назвавши свою посаду та спеціальне звання, після цього повідомив йому про причину зупинки, та повідомив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розпочавши розгляд адміністративного провадження ними було розглянуто обставини, що підлягають з`ясуванню, на підставі ст. 280 КУпАП, та було встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», обставин які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність відсутні, майнової шкоди заподіяно не було. Третя особапопросив водія пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Ознайомившись з даними документами було встановлено, що гр. ОСОБА_1 має посвідчення водія категорії В, В1, а транспортний засіб є вантажним з дозволеною максимальною масою 3500 кілограмів, що згідно із п 2,13 ПДР України належить до категорії С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів.

Після оцінки доказів позивачу було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Роз`яснивши права особі яка притягається до адміністративної відповідальності третьою особоюбуло винесено постанову БАВ №338324 від 15.09.2022. Після винесення даної постанови позивач ознайомився з нею, третя особароз`яснив останньому положення ст. 307, ст. 308, 288 КУпАП. Відтак вважає, що постанова винесена на законних підставах, з дотриманням вимог КУпАП та наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015.

18.10.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що факти наведені в даному відзиві не спростовують позовні вимоги У оскаржуваній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення сталося на вулиці Героїв ОУН - УПА, без прив`язки до місця вчинення правопорушення, чим порушено вимоги до Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Окрім цього, представник поліції зазначає, що позивач порушив вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено », чим порушив п.8.4. «б» , додаток 1 дорожній знак 2.2. ПДР України. Проте працівник поліції не долучає жодних доказів, які б свідчили про вчинення саме цього правопорушення. Постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП.

У відзиві інспектор не довів правомірність складення постанови про накладення адміністративного стягнення. Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутність в посвідченні водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом. Як доказ по справі, позивач пред`являв посвідчення водія, яке занесене, як документ в «Дії». Проте, працівники поліції внесли неправдивий запис в оскаржувану постанову. У своєму відзиві інспектор поліції не заперечує, що в посвідченні водія позивача є відповідні категорії, проте запис в постанові про адмінправопорушення вказує, що позивач керував транспортним засобом без відповідної категорії. Це ще одна підстава для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як доказ по справі було надано до відзиву додаток - DVD -диск з відеозаписом з камери зовнішнього спостереження . Вважає, що даний диск є недопустимим доказом, адже він не був при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не був долучений до матеріалів даної справи. Інспектором Фрішко Д.Й. не долучено до відзиву документа, що свідчив би про повноваження його як представника по даній справі.

У судове засідання сторони не прибули. Від позивача надійшла заява від 25.10.2022, у якій він просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області не направив у судове засідання свого представника, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Третя особаінспектор СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішко Д.Й. у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП).

Судом встановлено, що інспектор СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішко Д.Й., який з урахуванням положень ст. 222, 255 КУпАП діяв від імені суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Львівській області, виніс постанову серії БАВ №338324 від 15.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

З тексту постанови вбачається, що 15 вересня 2022 року о 10 год 25 хв в м.Борислав на вул.Героїв ОУН УПА водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки FAW СА 1031, державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», при перевірці документів було виявлено відсутність посвідчення водія відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 8.4 «б», додаток 1 дорожній знак 2.2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №338324 від 15.09.2022, вимоги ст.280 КУпАП поліцейським не були виконані.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (ПДР України).

Зокрема, відповідно до ПДР України «Знаки пріоритету»: 2.2 «проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП, суд зазначив наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що позивачем при зупинці транспортного засобу, було пред`явлено посвідчення водія, де вказано, що він має право керувати транспортними засобами категорії «В».

Проте постановою КМ України від 22 березня 2022 року за №348 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами, доповнивши її пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.»

Відповідно позивач, який має посвідчення водія категорії В, у період воєнного стану, допускається до керування транспортними засобами категорії С, СІ на території України.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Під час судового розгляду встановити наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушеннялише за постановою про накладення адміністративного стягнення не можливо, інші докази до вказаної постанови не додані.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції за дотриманням правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Аналогічні висновки Верховного Суду викладено в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18. Однак, відповідач на підтвердження такого порушення позивачем не надав жодного доказу (відео-, фотозапису події, даних щодо наявності свідків тощо).

Відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем ПДР України з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження в оскаржуваній постанові, та оскільки відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.

З наведеного вбачається відсутність об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до змісту положень КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування всіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення, виявлення причин, що спричинили його вчинення, а застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП, та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Таким чином, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №338324 від 15.09.2022 працівник поліції не дотримався вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування уповноваженим працівником поліції обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху. Під час розгляду адміністративної справи стороною відповідача не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, а також враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь (ст.62 Конституції України), суд дійшов висновку, що позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення та неправильне встановлення фактичних обставин справи у постанові, вважає, що постанова серії БАВ №338324 від 15.09.2022 прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та підлягає скасуванню.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено (ч.3 ст.286 КАС України).

Суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП, не доведена, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийняте з порушенням норм процесуального права, і за відсутності достатніх доказів про вчинення позивачем правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №338324 від 15.09.2022, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову інспектора СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішка Дмитра Йосиповича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №338324 від 15.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП, - скасувати; справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108833.

Третя особа: інспектор СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Фрішко Дмитро Йосипович, м.Борислав, вул.В.Великого, 30.

Головуючий суддя А.Т.Слиш