Справа № 580/4594/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року справа № 580/4594/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмови і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.07.2022 № 34 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправними, оформлені листами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.07.2022 № 2300-0212-8/30627, від 01.09.2022 № 4878-5131/Р-03/8-2300/22 відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 28.06.2022 № 1463;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області:

зарахувати за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи ОСОБА_2 : з 21.05.1990 до 03.06.1990 учнем електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання на шахті № 13-бис; з 04.06.1990 до 04.07.1990 учнем підземного гірника на шахті № 13-бис; з 20.12.1190 до 08.02.1991 учнем підземного гірника очисного забою з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 09.02.1991 до 20.04.1991 підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 13.06.1991 до 20.06.1991 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 25.06.1991 до 29.04.1993 службу в армії; з 09.06.1993 до 28.04.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 08.05.1996 до 09.06.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 10.06.1996 до 18.01.1997 заступником начальника дільниці підземний з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.01.1997 до 12.11.2001 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.11.2001 до 18.10.2004 підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянці по добуванню вугілля ДВАТ Шахта ім. Бажанова; з 19.10.2004 до 16.04.2006 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ДВАТ Шахта ім. Бажанова;

повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 28.06.2022 № 1463 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стаду за Списком № 1 та за наслідками розгляду заяви прийняти відповідне рішення щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 28.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки має достатній страховий та пільговий стаж, який підтверджений даними трудової книжки та довідками підприємств. Однак відповідач протиправно відмовив у такому призначенні та зарахуванні пільгового стажу.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

20.10.2022 до суду надійшов письмовий відзив відповідача-2 на адміністративний позов, в якому останній просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що довідки про підтвердження пільгового стажу видані підприємствами, розташованими та тимчасово окупованій території у Донецькій області, а тому не можуть бути враховані під час призначення пенсії.

Також, 20.10.2022 до суду надійшов письмовий відзив відповідача-1 на адміністративний позов, в якому останній просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії та доданих документів встановлено відсутність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 1.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

28.06.2022 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою № 1463 щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

За наслідками розгляду вказаної заяви позивача щодо призначення пенсії, ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 06.07.2022 № 34 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1.

У вказаному рішенні зазначено, що вік позивача становить 50 років 27 днів, загальний страховий стаж 35 років 11 місяців, стаж за Списком № 1 5 років 2 місяці 28 днів.

Не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач за захистом своїх прав звернувся в суд з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XIІ) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Суд встановив, що згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач працював наступні періоди:

- з 21.05.1990 до 03.06.1990 учнем електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання на шахті № 13-бис;

- з 04.06.1990 до 04.07.1990 учнем підземного гірника на шахті № 13-бис;

- з 20.12.1190 до 08.02.1991 учнем підземного гірника очисного забою з повним робочим днем на шахті № 13-бис;

- з 09.02.1991 до 20.04.1991 підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем на шахті № 13-бис;

- з 13.06.1991 до 20.06.1991 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис;

- з 25.06.1991 до 29.04.1993 служба в армії;

- з 09.06.1993 до 28.04.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис;

- з 08.05.1996 до 09.06.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті Шахта Калинівська Східна;

- з 10.06.1996 до 18.01.1997 заступником начальника дільниці підземний з повним робочим днем на шахті Шахта Калинівська Східна;

- з 19.01.1997 до 12.11.2001 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті Шахта Калинівська Східна;

- з 19.11.2001 до 18.10.2004 підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянці по добуванню вугілля ДВАТ Шахта ім. Бажанова;

- з 19.10.2004 до 16.04.2006 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ДВАТ Шахта ім. Бажанова.

Суд врахував, що в трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи спірного рішення про незарахування до стажу позивача періоду роботи з 09.06.1993 до 28.04.1996, з огляду на те, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 міститься виправлення в даті наказу про звільнення.

Суд врахував висновки в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, зокрема, у постановах від 16 квітня 2020 року у справі № 159/4315/16-а, від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 05 березня 2020 року у справі № 171/799/17(2-а/171/45/17), згідно з якою, певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Крім того, на підтвердження наявності пільгового стажу позивач надав довідки від 23.06.2022 № 243, видану головним управлінням реструктуризації шахт (м. Макіївка), від 27.05.2022 № 1323, видану філіалом Шахта Калинівська-Східна (м. Макіївка), від 30.05.2022 № 01-164, видану філією Шахта імені В.М. Бажанова (м. Макіївка).

Вказаними довідками підтверджено стаж позивача на підземних роботах, передбачених Списком № 1, загальною тривалістю 12 років 3 місяці та 20 днів.

Суд врахував, що вказані довідки містять усі передбачені Порядком № 637 реквізити, такі як номер та дата їх видачі, періоди роботи та посада, посилання на накази про прийняття та звільнення, підстави їх видачі, а також підписи уповноважених осіб та печатки установи.

Отже, на переконання суду вказані довідки підлягають врахуванню під час призначення позивачу пенсії.

Стосовно доводів відповідача-2, що довідки видані підприємством на тимчасово окупованій території, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 підтвердив обґрунтованість врахування судами першої та апеляційної інстанцій довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані намібійські винятки Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

На думку Верховного Суду у вказаному рішенні у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Також суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Частиною 1 ст. 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР Про професійну (професійно-технічну) освіту (далі Закон № 103/98-ВР) визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, вищевказаний час роботи позивача учнем за фахом зараховується у пільговий стаж.

Аналогічне застосування наведених норм Закону №103/98-ВР викладене у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №569/15943/16-а.

Крім того, відповідно до п.п. в абз. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тому період служби позивача з 25.06.1991 до 29.04.1993 в армії зараховується до пільгового стажу для призначення пільгової пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить 14 років 1 місяць 25 днів та підтверджений належними і допустимими доказами.

Зважаючи, що станом на час звернення позивача за пенсією вік позивача становив 50 років та 27 днів, загальний страховий стаж більше 25 років, а пільговий стаж більше 10 років, суд дійшов висновку про наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення відповідача про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, позовну вимогу визнати протиправними, оформлені листами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.07.2022 № 2300-0212-8/30627, від 01.09.2022 № 4878-5131/Р-03/8-2300/22, відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає необґрунтованою, оскільки відмова у призначенні пенсії здійснена саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.07.2022 № 34.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст. 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача: з 21.05.1990 до 03.06.1990 учнем електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання на шахті № 13-бис; з 04.06.1990 до 04.07.1990 учнем підземного гірника на шахті № 13-бис; з 20.12.1190 до 08.02.1991 учнем підземного гірника очисного забою з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 09.02.1991 до 20.04.1991 підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 13.06.1991 до 20.06.1991 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 25.06.1991 до 29.04.1993 службу в армії; з 09.06.1993 до 28.04.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 08.05.1996 до 09.06.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 10.06.1996 до 18.01.1997 заступником начальника дільниці підземний з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.01.1997 до 12.11.2001 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.11.2001 до 18.10.2004 підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянці по добуванню вугілля ДВАТ Шахта ім. Бажанова; з 19.10.2004 до 16.04.2006 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ДВАТ Шахта ім. Бажанова.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

У позовній заяві позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду договір про надання правничої допомоги від 09.08.2022 № 138, додаткову угоду від 23.09.2022 до вказаного договору, ордер від 28.09.2022 серії СА № 1038226, акт від 28.09.2022 виконаних робіт за договором та квитанцію до прибуткового касового ордера від 28.09.2022 № б/н на суму 4000,00 грн.

Водночас, суду не надано детального опису виконаних робіт (наданих послуг).

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позивачем у сукупності не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд врахував, що згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1 та 2 у рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.07.2022 № 34 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити з 28.06.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди його роботи: з 21.05.1990 до 03.06.1990 учнем електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання на шахті № 13-бис; з 04.06.1990 до 04.07.1990 учнем підземного гірника на шахті № 13-бис; з 20.12.1190 до 08.02.1991 учнем підземного гірника очисного забою з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 09.02.1991 до 20.04.1991 підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 13.06.1991 до 20.06.1991 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 25.06.1991 до 29.04.1993 службу в армії; з 09.06.1993 до 28.04.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті № 13-бис; з 08.05.1996 до 09.06.1996 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 10.06.1996 до 18.01.1997 заступником начальника дільниці підземний з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.01.1997 до 12.11.2001 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ВП Шахта Калинівська Східна; з 19.11.2001 до 18.10.2004 підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянці по добуванню вугілля ДВАТ Шахта ім. Бажанова; з 19.10.2004 до 16.04.2006 підземним гірським майстром з повним робочим днем на шахті ДВАТ Шахта ім. Бажанова.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158-Б, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28.10.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК