Справа № 160/12939/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про продовження строку на усунення недоліків
позовної заяви

31 жовтня 2022 року Справа №160/12939/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши питання щодо продовження строку усунення недоліків у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.08.2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 23.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.п.35 п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» в частині невиплати премії старшому водію розвідувальної роти солдату ОСОБА_1 (рапорт командира підрозділу від 10 червня 2022 року №1910);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок щомісячної премії за червень 2022 розвіднику-номеру обслуги розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, солдату ОСОБА_1 та виплатити йому премію за червень 2022 року в повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати п.40 додатку №5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород», в частині невиплати винагороди солдату ОСОБА_1 за перебування в стані алкогольного сп`яніння, на підставі рапорту командира підрозділу від 10.06.2022 року №1910;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок додаткової винагороди за червень 2022 року розвіднику-номеру обслуги розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, солдату ОСОБА_1 та виплатити йому додаткову винагороду за червень 2022 року в повному обсязі;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 000 грн. (двісті тисяч гривень);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката Гетманець А.О. в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката Гетманець А.О., які є «гонораром успіху», в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що до правовідносин, слід було застосувати положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, оскільки інший нормативний акт відсутній, виявлення алкогольного сп`яніння у водіїв і громадян, які транспортними засобами не управляють, не має різниці, так як об`єктом дослідження є в любому випадку стан людини. Зважаючи, що за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 станом на червень 2022 року могла бути відсутня медична установа, але в наявності медична рота, тому, мала бути застосована аналогія закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу. Як вбачається зі слів ОСОБА_1 , жодних актів за час його служби відносно нього не складалося та ним не підписувалося. Що фактично підтверджується і інформацією ВЧ НОМЕР_1 , наданою на адвокатський запит. Єдина підстава позбавлення премії та додаткової винагороди - рапорт командира підрозділу. Отже, дії відповідача щодо невиплати премії та додаткової винагороди позивачу за червень 2022 року незаконними, а накази командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року та №1796 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород» та додаток №5, але до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від « 05» липня 2022 року протиправними, не обґрунтованими та прийнятими у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України. Крім того, такими незаконними діями відповідача, позивачу завдано моральних страждань, які потребують відшкодування.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2022 року зазначена вище справа розподілена та 25.08.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами та/або надати докази дотримання позивачем строків звернення до суду із цим позовом; обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, та надати докази на підтвердження її розміру.

25.10.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 29.08.2022 року представником позивача адвокатом Гетманець Аллою Олександрівною до суду подано заяву про поновлення строку звернення із даною позовною заявою, в якій представником позивача зазначено наступне.

Позивачу стало відомо про невиплату йому премії та надбавки в липні 2022 року, а саме 14.07.2022 року, після зарахування на його картковий рахунок заробітної плати в сумі 6 755,74 грн., що на 100 000 грн. менше, ніж минулого місяця (скріншот зарахування коштів на банківську карту та скріншот реквізитів банківської карти). 18.07.2022 року представником позивача направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 адвокатський запит за №18/07-вих02 з вимогою, в тому числі, надання ґрунтовної інформації про підстави нарахування виплат за червень 2022 року ОСОБА_1 , в меншому розмірі, ніж за попередні місяці. Відповідь на адвокатський запит отримано представником позивача 05.08.2022 року, відповідь за №2396 від 22.07.2022 року за підписом ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 . З відповіді та доданих до неї копій документів вбачається, що « ОСОБА_1 був позбавлений премії за червень 2022 року згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року та позбавлений додаткової грошової винагороди, згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за участь у бойових діях, згідно додатку №5 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.07.2022 року №1796». До відповіді долучено і копію означеного наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 05.07.2022 року №1796 «Про виплату додаткових винагород» та додаток №5, але до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від « 05» липня 2022 року. Водночас, ВЧ НОМЕР_1 не надано жодних документів, які б підтверджували підстави проведення службового розслідування та його результати. Таким чином, про позбавлення позивача премії та додаткової винагороди достеменно стало відомо лише 05.08.2022 року, і лише із відповіді на адвокатський запит. До того ж, позивачу не було відомо про наявність будь-яких рапортів відносно нього, службового розслідування (якщо таке було), наказів командира про застосування до нього будь-яких дисциплінарних стягнень, в тому числі, позбавлення премії. Крім того, незаконними діями відповідача, позивачу завдано моральних страждань, які потребують відшкодування. Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Тобто, незаконними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному. З 25.02.2022 року, тобто з наступного дня повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України, позивач в добровільному порядку вступив до Збройних Сил України задля захисту, як своєї країни в цілому так і захисту своєї сім`ї зокрема. Позивач в період з 08.09.2014 року і по 03.09.2015 року приймав участь в АТО, що свідчить про відсутність меркантильних мотивів під час проходження військової служби. Всі роки позивач сплачував податки та на належному рівні утримував сім`ю. Позивач одружений, від двох попередніх шлюбів має двох дітей, 2004 та 2010 років народження. З 04.06.2022 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 та виховує у шлюбі сина дружини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не отримавши заробітну плату в липні 2022 року за червень 2022 року в повному обсязі, позивач наразі позбавлений можливості фінансово утримувати сім`ю, внаслідок чого несе моральні страждання через неспроможність забезпечити дітям належний рівень життя. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач переживає стрес та душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого та, як наслідок, членів його сім`ї. Позивач, йдучи захищати країну, розраховував на матеріальну підтримку держави, оскільки повноцінне фінансове забезпечення сім`ї є важливим фактором в цей військовий та нелегкий час. Позивач вважає, що неотримання заробітної плати в повному обсязі за проступок, який він не вчиняв принизив його в очах оточуючих. Оскільки інформація про підстави позбавлення премії набули широкого розголосу серед оточення, позивач відчуває осуд оточення, що принижує його честь та гідність, як людини, як військовослужбовця, як батька.

Стосовно строків звернення до суду, визначених ч. 1 ст.122 КАС України та ч. 5 ст.122 КАС України, зазначеної в ухвалі суду, то позивачу стало відомо про невиплату йому премії та надбавки в липні 2022 року, а саме 14.07.2022 року, після зарахування на його картковий рахунок заробітної плати в сумі 6 755,74 грн. 18.07.2022 року представником позивача, направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 адвокатський запит за №18/07-вих02. Відповідь на адвокатський запит за підписом ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримано представником позивача 05.08.2022 року за №2396 від 22.07.2022 року. До суду позовну заяву направлено 23.08.2022 року, а судом отримано 24.08.2022 року.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 29.08.2022 року позивачем до суду не надано докази дотримання позивачем строків звернення до суду із цим позовом та не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, докази на підтвердження її розміру.
Так, в ухвалі суду від 29.08.2022 року судом було зазначено, що позивач, звернувшись 23.08.2022 року із вказаною позовною заявою щодо визнання протиправними та скасування п.п.35 п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» в частині невиплати премії старшому водію розвідувальної роти солдату ОСОБА_1 (рапорт командира підрозділу від 10 червня 2022 року №1910); п.40 додатку №5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород», в частині невиплати винагороди солдату ОСОБА_1 за перебування в стані алкогольного сп`яніння, на підставі рапорту командира підрозділу від 10.06.2022 року №1910 порушив місячний строк звернення із цим позовом.

При цьому, у поданій до суду позовній заяві так і в заяві про поновлення строку звернення до суду із даною позовною заявою представник позивача зазначила, що 05.08.2022 року на адвокатський запит представником позивача отримано відповідь за №2396 від 22.07.2022 року за підписом ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 . З відповіді та доданих до неї копій документів вбачається, що « ОСОБА_1 був позбавлений премії за червень 2022 року згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року та позбавлений додаткової грошової винагороди, згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за участь у бойових діях, згідно додатку №5 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.07.2022 року №1796». До відповіді долучено і копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.07.2022 року №1796 «Про виплату додаткових винагород» та додаток №5, але до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від « 05» липня 2022 року.

Натомість, відповідні докази щодо отримання спірних наказів №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року саме 05.08.2022 року представником позивача до суду не надано.

Таким чином, позивачу відповідно до ст. 123 КАС України слід подати до суду докази дотримання строків звернення до суду із цим позовом.

Суд звертає увагу позивача, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19.

Суд має з`ясовувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Така правова позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05 липня 2018 року в адміністративній справі № 810/384/17.

Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження рішень відповідача, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тож, з ч. 1, 3 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що позовна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі МШ Голуб проти України, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі №9901/82/19.

Також, згідно з пунктами 3, 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Як убачається із змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п.4 Постанову Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З огляду на зазначене, позивачем у позовній заяві не дотримано вимог пунктів 3 та 5 частини 5 статті 160 КАС України, зокрема, не наведено обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, та не надано доказів на підтвердження її розміру.
Під обґрунтованим розрахунком суми, що стягується, слід розуміти визначення грошового еквіваленту факту заподіяння моральної шкоди залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т.д.) і з урахуванням інших обставин.

Аналогічна правова позиція узгоджується в ухвалі Верховного Суду від 04.01.2019 року у справі № 9901/1/19.

Отже, у визначений судом п`ятиденний строк вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року залишаються не виконаними.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.

При цьому, у рішенні від 04.12.1995 р. по справі "Беллет проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 29.08.2022 року на 10 (десять) робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 118, 121, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 29.08.2022 року.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- відповідних доказів щодо отримання спірних наказів №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року саме 05.08.2022 року;
- обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, та надати докази на підтвердження її розміру.
Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник