Справа № 640/3792/21
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Київ № 640/3792/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сил логістики Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправної, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Командування Сил логістики Збройних Сил України (відповідач 1), Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Командування Сил логістики Збройних Сил України (умовне найменування - військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у неприйнятті рішення про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 27.09.2017;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби -27.09.2017.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на час прийняття наказу про виключення його з списків особового складу, відповідачем протиправно не проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач 1 та відповідач 2 у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказують на відсутність правових підстав для виплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015-2017 роки, оскільки відповідно до Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР «Про відпустки» та Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII) не передбачено порядку перенесення на інший період або продовження додаткової відпустки учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік, тому невикористана у поточному році така відпустка на наступний рік не переноситься, що узгоджується з позицією Міністерства соціальної політики України, викладеною в листі від 04.08.2016 №430/13/116-16.

Отже, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу в Озброєнні Збройних Сил України (умовне найменування - військова частина НОМЕР_2 ), що підтверджується архівною довідкою від15.01.2021 №179/1/310.

Отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 24.04.2015 серії НОМЕР_3 .

Під час проходження військової служби в Озброєнні Збройних Сил України (умовне найменування - військова частина НОМЕР_2 ) перебував на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України, яке здійснило розрахунок при звільненні з військової служби, що підтверджується листом від 14.01.2021 №305/54.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.09.2017 №648, звільнено з військової служби в запас за пунктом «а» відповідно до частини шостої та з урахуванням вимог частини восьмої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу.

Зазначеним наказом з 27.09.2017 позивача виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного у місті Києві військового комісаріату.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, додаткова відпустка за 2015-2017 роки позивачу як учаснику бойових дій не надавалася, грошова компенсація за невикористані дні вказаної відпуски не виплачувалася.

При цьому, на виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 №Д-322/1/9дск "Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2020 році" Озброєння Збройних Сил України (умовне найменування - військова частин НОМЕР_2 ) розформоване, а правонаступником визначено Командування Сил логістики Збройних Сил України (умовне найменування - військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач звернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заяву, на яку отримав відповідь від 14.01.2021 №305/24 про відсутність підстав для виплати.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому компенсацію за невикористані дні соціальної відпуски, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною восьмою статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».

Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

У свою чергу, згідно з абзацами 2 та 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пунктів 17 та 18 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 19 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Отже, в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі, додаткової соціальної відпуски.

Проте вказаним Законом №2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у рішенні від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18, в якій суд зазначив, що висновки Верховного Суду у цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, звільнених з військової служби, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в період, визначений підпунктами 17-18 статті 10-1 Закону №2011-XII.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачами не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків, зокрема, щодо нарахування та виплати грошових компенсацій за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки з 2015 року по день звільнення - 27.09.2017.

Таким чином, під час звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпуски, чого відповідачем здійснено не було.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачів на лист Міністерства соціальної політики України від 04.08.2016 №430/13/116-16 щодо відсутності підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, оскільки право позивача на нарахування та отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпуски гарантовано нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим обмеження виконання цих норм законодавства не може відбуватися на підставі листа Міністерства соціальної політики України.

Що стосується доводів відповідачів про те, що позивачем пропущено передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Так, спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Отже, право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

Суд відхиляє твердження відповідачів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

Отже, беручи до уваги, що обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки покладено саме на Фінансове управління Генштабу Збройних Сил України, а також з огляду на те, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, Командування Сил логістики Збройних Сил України протиправно не прийнято рішення про проведення з позивачем усіх необхідних розрахунків, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення сторонами витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Командування Сил логістики Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправної, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Командування Сил логістики Збройних Сил України (умовне найменування - військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у неприйнятті рішення про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 27.09.2017.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 27.09.2017.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Відповідач - Командування Сил логістики Збройних Сил України (вул. Дегтярівська, буд. 28-А, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 26622437).

Відповідач - Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (проспект Повітрофлотський, будинок 6, місто Київ, 03168, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 22990368).

Суддя О.М. Чудак