Справа № 480/6201/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2022 року Справа № 480/6201/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6201/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі по тексту - відповідач, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоди роботи рентгенолаборантом з 13.04.2004р. по 19.06.2008 р. у Сумській обласній дитячій стоматологічній поліклініці та зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком па пільгових умовах за Списком №1 з 18 січня 2022 року на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було задоволено зяаву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказі, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Також на виконання вимог суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області через систему "Електронний суд" було надано суду витребувані докази ( а.с. 104-136).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач, зокрема, з 13.04.2004 року по 21.04.2022 року працювала на посаді рентгенлаборанта у Сумській обласній дитячій стоматологічній поліклініці, назву якої, згідно рішення 4 сесії Сумської обласної ради змінено на Обласний комунальний заклад охорони здоров`я - Сумська обласна дитяча клінічна стоматологічна поліклініка, який з 01.08.2015 року реорганізований шляхом приєднання до обласного комунального закладу «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка», який з 06 квітня 2020 року реорганізований шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка (а.с. 19-22, 53-54).
Даний факт підтверджується також довідкою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка від 10.12.2021 року № 01-19/2/1254 та від 18.02.2022 року № 01-19/2/198 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 49-50).
Позивач звернулась до пенсійного органу із заявою від 18.01.2022 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 (а.с. 106).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 24.01.2022 р. № 94 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявника - 47 років 09 місяців 28 днів, страховий стаж особи становить 44 роки 07 місяців 29 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком №1 - 13 років), а пільговий стаж особи становить 13 років 02 місяці 28 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період з 13.01.2004 по 19.06.2008 згідно довідки № 01-19/2/1254 від 10.12.2021, оскільки не долучено наказ про завершення атестації робочого місця (а.с. 60).

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Отже судом встановлено, що згідно оскаржуваного рішення, відповідачем фактично було відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1, у зв`язку з недосягненням необхідного віку 50 років. При цьому до пільгового стажу позивача також не було зараховано період роботи з 13.01.2004 по 19.06.2008 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.08.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) розділом XIVІ, який містить пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213- VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (далі - Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік - у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року по справі № 360/3611/20 (провадження № 11-209заі21).

З матеріалів справи, а саме з оскаржуваного рішення, суд вбачає, що вік позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії становить 47 років 09 місяців 28 днів, страховий стаж особи становить 44 роки 07 місяців 29 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком №1 - 13 років), а пільговий стаж особи становить 13 років 02 місяці 28 днів. (а.с. 60).

Відтак, відмова в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла віку 47 років 09 місяців 28 днів, мала страховий 44 роки 07 місяців 29 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком №1 - 13 років), у тому числі на роботах за списком №1 - 13 років 02 місяці 28 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку, визначеного п. 1 ч. 2 статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Щодо неврахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 13.01.2004 по 19.06.2008 згідно довідки № 01-19/2/1254 від 10.12.2021, оскільки не долучено наказ про завершення атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_1 , суд вбачає, що позивач, зокрема, з 13.04.2004 року по 21.04.2022 року працювала на посаді рентгенлаборанта у Сумській обласній дитячій стоматологічній поліклініці, яка в подальшому після змін назв і реорганізацій, реорганізована шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка (а.с. 19-22).

Разом з тим згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка від 10.12.2021 року № 01-19/2/1254 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач у період з 13.04.2004 по теперішній час (тобто станом на день видачі довідки) працювала повний робочий день у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка за посадою молодші медичні спеціалісти з медичною освітою, рентгенлаборант та виконувала рентгенологічні роботи (а.с. 49). Крім того у вище зазначеній довідці зазначено, що дана посада передбачена підрозділом "Охорона здоров`я" розділу ХІХ Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 р. № 461.

При цьому з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.01.2022 р. № 94, суд вбачає, що до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи з 13.01.2004 по 19.06.2008 згідно довідки № 01-19/2/1254 від 10.12.2021, оскільки не долучено наказ про завершення атестації робочого місця (а.с. 49).

Проте суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься наказ Сумської обласної дитячої стоматологічної поліклініки від 28.05.2004 року № 89-К "Про результати проведення атестації робочих місць", відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_1 - рентгенлаборанту, за результатми атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 з 14.05.2004 року (а.с. 23).

Отже враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не заперечується факт, що посада рентгенлаборант передбачена Списком №1, суд зазначає, що відповідачем було протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 13.01.2022 по 19.06.2008 згідно довідки № 01-19/2/1254 від 10.12.2021, з підстав зазначених в оскаржуваному рішенні.

А відтак враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 992,40 грн., сплаченого згідно фіскального чеку від 19.09.2022 платіж № (а.с. 15).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.01.2022 р. № 94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи рентгенолаборантом з 13.04.2004 р. по 19.06.2008 р. у Сумській обласній дитячій стоматологічній поліклініці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 18.01.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000, ) суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек