Справа № 320/10544/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагдове місто" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагдове місто» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100360/2021/000004/2 від 28.07.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100360/2021/000004/2 від 28.07.2021, прийняте Київською митницею в особі її структурного підрозділу відділу митного оформлення № 3 митного поста «Східний» UA100360.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Київською митницею подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позаяк під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов до позивача, та перевірки документів, поданих для підтвердження митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2021 між Shaoxing Jihong Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та ТОВ «Смарагдове місто» був укладений контракт №SJ 18/02-21 (далі - контракт), відповідно до якого продавець приймає на себе зобов`язання на умовах, визначених контрактом, передати у власність позивачу текстильну продукцію, а позивач приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити такий товар у порядку та строки, визначені контрактом.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 2.1, 2.4, 3.2, 3.3 та 4.1 контракту продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару погоджуються сторонами у специфікаціях (додатках до контракту), які з моменту їх підписання становлять невід`ємну частину контракту.

Поставка товару позивачу здійснюється партіями. Під партією товару сторони розуміють номенклатуру та кількість товару, погоджені в одній специфікації.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB будь-який порт Китайської Народної Республіки у відповідності до правил Incoterms 2020, якщо інший базис поставки не погоджений у відповідній специфікації до контракту.

Якщо поставка товару здійснюється на умовах FOB будь-який порт Китайської Народної Республіки або згідно з іншим, погодженим сторонами у специфікації, базисом поставки, який не передбачає обов`язку позивача здійснювати страхування товару, вважається, що позивача або продавець за дорученням позивача не здійснював страхування товару на добровільних засадах.

Ціна товару, що поставляється згідно з контрактом, узгоджується сторонами для умов поставки FOB будь-який порт Китайської Народної Республіки або іншого базиса поставки, що зазначений у відповідній специфікації до контракту, у відповідності до правил Incoterms 2020.

Ціна товару включає в себе вартість пакування, маркування, вартість тари, сертифікату походження.

Оплата товару за контрактом здійснюється позивачем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у вигляді часткової передоплати з умовою оплати повної вартості партії товару до дати надходження товару на митну територію України.

29.03.2021 продавець та позивач уклали специфікацію №SJ_033_034 до контракту (далі - специфікація), відповідно до якої продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити наступний товар (далі - товар): тканина плащова пофарбована, 80±5% поліестер та 20±5% бавовна, ширина 150±5 см, щільність 190 г/м2 ± 10%, товарна позиція відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), в кількості 11 396,4 метрів за ціною 0,63 доларів США за 1 метр, 10 902,8 метри за ціною 0,68 доларів США за 1 метр та 11 359,5 метрів за ціною 0,62 доларів США за 1 метр; тканина плащова вибивна, 80±5% поліестер та 20±5% бавовна, ширина 150±5 см, щільність 190 г/м2 ± 10%, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 14 261,3 метр за ціною 0,79 доларів США за 1 метр; тканина плащова пофарбована, 70±10% поліестер та 30±10% бавовна, ширина 150±5 см, щільність 210 г/м2 ± 10%, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 38 930,9 метрів за ціною 0,70 доларів США за 1 метр; тканина плащова пофарбована, 65±10% поліестер та 35±10% бавовна, ширина 150±5 см, щільність 245 г/м2 ± 10%, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 2 174,2 метри за ціною 0,88 доларів США за 1 метр; тканина плащова Рип-Стоп вибивна, 80±5% поліестер та 20±5% бавовна, ширина 150±5 см, щільність 200 г/м2 ± 10%, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 2 866 метрів за ціною 0,85 доларів США за 1 метр.

Загальна вартість товару згідно зі специфікацією склала 57 503,97 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2020).

29.03.2021 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 10 800,00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №2, виданого позивачем, із яких 10 800,00 доларів США були сплачені за товар.

27.05.2021 продавець відповідно до контракту та специфікації виставив позивачу до сплати інвойс №SJH 033+34 на загальну суму 57 503,97 долари США.

01.07.2021 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 46 703,97 долари США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №9, виданого позивачем, із яких 46 703,97 долари США були сплачені за товар.

23.07.2021 позивачем до Київської митниці було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100360/2021/168043, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100360/2021/168403 від 23.07.2021 загальна вартість товару складає 57 503,97 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB Нінбо, Китайська Народна Республіка.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Ісламська Республіка, до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 12 200,00 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала 69 703,97 долари США (57 503,97 долари США + 12 200,00 доларів США).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0003) сертифікат якості продавця від 27.05.2021

- (0271) пакувальний лист продавця на товар від 27.05.2021;

- (0380) рахунок-фактура (інвойс) №SJH-033+34 від 27.05.2021;

- (0705) коносамент №ZIMUNGB1105045 від 01.06.2021;

- (0730) автотранспортна накладна №0704 від 22.07.2021;

- (0861) сертифікат про походження товару від 05.06.2021;

- (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №SM-002/2021 від 01.06.2021;

- (3014) прайс-лист продавця від 29.03.2021;

- (4103) специфікація;

- (4104) контракт.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100360/2021/168403 від 23.07.2021 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої та повної оплати; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявки тощо); документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до статті 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

27.07.2021 позивачем на вказаний запит надано додаткові документи разом із супровідним листом №27/07-21.

Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати, - позивач повідомив відповідачу, що позивач: а) 29.03.2021 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 10 800,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №2 від 29.03.2021, виданим позивачем, з яких 10 800,00 доларів США були сплачені за товар; б) 01.07.2021 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 46 703,97 долари США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №9 від 01.07.2021, виданим позивачем, з яких 46 703,97 долари США були сплачені за товар.

Позивач також зазначив відповідачу, що вищезазначене підтверджується і карткою рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією за період із 01.01.2021 по 19.07.2021;

2) щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявок тощо), документів (рахунків, накладних тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади, - позивач звернув увагу відповідача на те, що він разом із митною декларацією ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168043 від 23.07.2021 надавав до митного оформлення копію довідки Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №SM-002/2021 від 01.06.2021, відповідно до якої вартість транспортних витрат щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України з урахуванням навантажувально-розвантажувальних робіт та винагороди експедитора складає 12 200 доларів США.

Водночас, позивач зі своїм листом № 27/07-21 від 27.07.2021 з метою підтвердження понесених ним вищезазначених витрат додатково надав відповідачу фотокопії наступних документів: договору транспортної експедиції №HW 12/04-21 від 12.04.2021, укладеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та Позивачем; інвойса №SM-002 від 01.06.2021, виставленого Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited; акту прийому-передачі наданих послуг №SM-002 від 20.07.2021, складеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем; платіжного доручення в іноземній валюті №13 від 07.07.2021, виданого позивачем, відповідно до якого позивач перерахував на рахунок Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited оплату відповідно до договору транспортної експедиції в розмірі 12 200 доларів США, з яких 12 200 доларів США були зараховані в рахунок оплати інвойса Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited №SM-002 від 01.062021; картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited за його інвойсом №SM-002 від 01.06.2021 за період із 01.01.2021 по 20.07.2021;

3) щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, - позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки відповідно до специфікації та інвойса №SJH-033+34 від 27.05.2021 поставка спірного товару відбувалась на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2020), які не передбачають зобов`язань ані продавця, ані позивача щодо укладення договору (контракту) страхування товару.

У той же час, позивач також звернув увагу відповідача на те, що, як було зазначено в довідці Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №SM-002/2021 від 01.06.2021, експедитор не здійснював страхування товару. Позивач на добровільних засадах не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних зі спірним товаром. Таким чином, у позивача були відсутні будь-які зобов`язання щодо підтвердження витрат на страхування товару, адже воно не здійснювалося;

4) щодо ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, - позивач повідомив відповідачу про відсутність будь-якого ліцензійного чи авторського договору, що стосується оцінюваного товару, згідно з яким передбачена оплата позивачем будь-яких платежів (роялті тощо) на користь третіх осіб;

5) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу відповідача на те, що у відповідь на запит він надав відповідачу фотокопії карток рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця та Hong Win International Logistics (Ningbo). Водночас, позивач повідомив відповідачу, що станом на день підписання листа №27/07-21 від 27.07.2021 в позивача були відсутні будь-які інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою спірного товару, крім тих, що були зазначені в самому листі, адже сам товар не брався на бухгалтерський облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю відповідача та не був випущений у вільний обіг;

6) щодо каталогів, специфікацій виробника товару - позивач надав відповідачу прайс-лист продавця від 29.03.2021.

У той же час, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа № 27/07-21 від 27.07.2021 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (інші прайс-листи) продавця щодо товару, крім того, який уже надавався позивачем відповідачу разом із митною декларацією ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168043 від 23.07.2021, а відповідно до частини третьої статті 53 МК України надання цих документів у відповідь на запит ставиться законодавцем у пряму залежність від його наявності в позивача, тобто обов`язок щодо надання каталогів, специфікацій, прайс-листів виникає в позивача лише за умови їх наявності в позивача;

7) щодо копії митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до статті 254 МК України - позивач звернув увагу відповідача, що станом на день підписання листа № 27/07-21 від 27.07.2021 в нього була відсутня копія митної декларації країни відправлення з урахуванням вимог статті 254 МК України. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;

8) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача, що в нього був відсутній станом на день підписання листа № 27/07-21 від 27.07.2021 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.

28.07.2021 Київською митницею в особі її структурного підрозділу відділу митного оформлення №3 митного поста «Східний» UA100360 було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100360/2021/000004/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару № 1 в митній декларації ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168403 від 23.07.2021 скоригував з 26 429,31 доларів США до рівня 43 571,19 долару США, товару №2 - з 13 299,59 доларів США до рівня 18 461,25 долару США, товару №3 - з 24 782,78 доларів США до рівня 41 400,12 доларів США, товару №4 - з 2 309,11 доларів США до рівня 3 623,30 доларів США, а товару №5 - з 2 883,18 доларів США до рівня 4 101,25 долару США

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом із митною декларацією ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168043 від 23.07.2021 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари . Відповідно до пункту 4.1 контракту передбачено, що оплата товару згідно з контрактом здійснюється позивачем шляхом переведення коштів на банківський рахунок продавця у вигляді часткової передоплати з умовою оплати повної вартості товару до дати надходження товару на митну територію України. Специфікація та інвойс № SJH 033+34 від 27.05.2021 не містять відомостей щодо умов оплати за товар. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

Відповідно до митної декларації ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168043 від 23.07.2021 та інвойса № SJH 033+34 від 27.05.2021 поставка товару здійснюється на умовах FOB-Ningbo. Міжнародний торговий термін (умова) FOB (назва порту відвантаження) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження, покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митний орган зазначив, що декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України та договору транспортної експедиції заявку на транспортно-експедиційні послуги. В графі «Remarks/export or other instructions» коносамента № ZIMUNGB1105045 від 01.06.2021 зазначено інформацію щодо здійснення оплати за перевезення «freight prepaid».

Наданий декларантом прайс-лист від 29.03.2021 являє собою копію інвойса, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі, тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості.

Митний орган також вказав, що декларантом до митного оформлення не подано платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість перевезення товару та здійснення оплати вартості перевезення.

Документи, які подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У додатково наданих платіжних дорученнях № 9 від 01.07.2021 та № 2 від 29.03.2021 у графі 70 «Призначення платежу» зазначено лише номер та дату контракту, відповідно до якого здійснено оплату за товари. Слід зазначити, що пунктом 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (зі змінами) та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. Надані платіжні доручення не містять посилання на інвойс та специфікацію, відповідно до яких здійснюється поставка товарів, тому ідентифікувати вищезазначену оплату з даною партією товарів неможливо.

Декларант відмовився від подання всіх запрошених митним органом документів відповідно до частин другої та третьої статті 53 МК України, про що зазначено у листі позивача, надісланому до митниці 27.07.2021 (лист № 27/07-21 від 27.07.2021). Декларантом не подано достовірних відомостей, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, щодо включення складових митної вартості, а саме транспортування до митного кордону України та страхування до ціни товару, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: неподання декларантом всіх запрошених документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Перевірка правильності визначення митної вартості товарів здійснювалась шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів із рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено відповідно до пункту 2.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом Державної фіскальної служби України №689 від 11.09.2015. При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів із рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, встановлено, що в максимально наближеному до митного оформлення оцінюваних товарів часі наявна інформація про митне оформлення подібного товару за вищими рівнями митної вартості. Митна вартість товару визначена відповідно до статті 64 МК України із застосуванням методу визначення митної вартості 2ґ (резервний метод). Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 МК України, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товарів 2ґ (резервний метод) відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Попередні методи не застосовані: метод 1 - відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 52, пунктів 1 та 2 частини п`ятої статті 54, частини шостої статті 54, частини другої статті 58 та частини десятої статті 58 МК України; метод 2а - у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (стаття 59 МК України); метод 2б - у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (стаття 60 МК України); методи 2в, 2г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митні декларації № UA100080/2021/580431 від 16.01.2021, № UA500150/2020/208436 від 21.10.2020, № UA100080/2020/525454 від 06.10.2020 та № UA100480/2021/303309 від 16.02.2021.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100360/2021/00006 від 28.07.2021.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100360/2021/168193 від 28.07.2021 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 236 451,67 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням митного органу щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, а відтак митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, у зв`язку з чим спірне рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 12 200,00 доларів США, що підтверджується інвойсом № SM-002 від 01.06.2021, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг №SM-002 від 20.07.2021, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №SM-002/2021 від 01.06.2021.

Судом встановлено, що загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) в митній декларації IM40ДЕ № UA100360/2021/168403 від 23.07.2021, склала 69 703,97 долари США, тобто позивач збільшив вартість спірного товару в сумі 57 503,97 долари США на розмір понесених ним витрат на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України в 12 200,00 доларів США.

Таким чином, те, що позивач не підтвердив витрати на транспортування товару до митної території України є необґрунтованою підставою для коригування митної вартості.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання на те, позивач повинен був надати йому заявку на транспортно-експедиційні послуги, адже законодавець у частині другій статті 53 МК України навів невичерпний перелік транспортних (перевізних) документів, які може надати декларант для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України, а наданих позивачем транспортних (перевізних) документів було достатньо для підтвердження такої складової митної вартості спірного товару як його транспортування до митної території України.

Стосовно тверджень апелянта про те, що позивач не надав платіжні доручення, які підтверджують 100% оплати вартості спірного товару, то позивач 29.03.2021 та 01.07.2021 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 10 800,00 доларів США та 46 703,97 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями позивача в іноземній валюті №2 від 29.03.2021 та №9 від 01.07.2021.

Неврахування відповідачем наданих позивачем платіжних доручень є необґрунтованим, адже відповідно до них та картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за період з 01.01.2021 по 19.07.2021 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією позивач перерахував відповідні суми саме в рахунок оплати імпортованого товару.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Зі спірного рішення відповідача № UA100360/2021/000004/2 від 28.07.2021 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Поряд з цим, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі № 826/6346/16, від 31.01.2018 у справі № 813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що висновки митного органу щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митних декларацій ІМ40ДЕ №UA100080/2021/580431 від 16.01.2021, ІМ40ДЕ №UA500150/2020/208436 від 21.10.2020, ІМ40ДЕ №UA100080/2020/525454 від 06.10.2020 та №UA100480/2021/303309 від 16.02.2021 є протиправним.

Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження відповідача про те, що позивачем невірно класифіковано ввезений товар з огляду на вищевикладені доводи, які є достатнім підтвердженням правової позиції Товариства в межах спірних правовідносин.

Колегія суддів також вказує, що апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагдове місто" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О.М. Ганечко

Я. М. Василенко