Справа № 640/37167/21
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Київ №640/37167/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Заявлено позов про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу у день звільнення грошової компенсації за невикористані відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019рр. у сумі 21714,29 грн. і про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 02.08.2019 по 25.11.2021 у сумі 21563 грн.

Підстави позову: - при звільненні з військової служби 02.08.2019 позивачу не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій; - на виконання рішення суду у справі №640/1253/20 відповідач 25.11.2021 перера-хував позивачу грошову компенсацію у сумі 21714,29 грн.; - згідно із ст.ст. 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки, яка склала 582 робочих дні, становить 331740 грн. з розрахунку середньоденного заробітку у розмірі 570 грн.; - з урахуванням принципу співмір-ності і коефіцієнту 0,065 (відношення суми компенсації до суми середнього заробітку за час затримки) відповідач повинен сплатити позивачу 21563 грн. (582 х 570 х 0,065).

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що рішення суду у справі №640/1253/20 виконано, а положення ст. 117 КЗпП України не поширюються на правовідносини щодо виконання рішень про стягнення заробітної плати.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Позивач звільнений з військової служби в запас та з 02.08.2019 виключений із списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 №640/1253/20, яке набрало законної сили 18.10.2021, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016р. по 2019р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02.08.2019.

Згідно з копією виписки АТ КБ "Приватбанк" від 29.11.2021 по рахунку позивача кошти у сумі 21714,29 грн. зараховані 25.11.2021.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 і Верховний Суд у постанові від 19.07.2021 у справі №340/400/20 у подібних спірних правовідно-синах зробили висновки про те, що норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України як загальні поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, у зв`язку з чим суд відхиляє заперечення відповідача у цій частині, оскільки вони суперечать актуальним висновкам Верховного Суду.

Враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем проведено не у день його виключення із списків особового складу і всіх видів грошового забезпечення, то наявні підстави для застосування положень ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Вирішуючи питання про застосування наслідків, передбачених ст.ст. 116, 117 КЗпП України, у аспекті належного до виплати позивачу розміру середньомісячного заробітку, суд враховує висновки Верховного Суду України у постановах від 27.04.2016 №6-113цс16 і від 24.10.2011 №6-39цс11 та Верховного Суду у постановах від 01.04.2020 №761/16407/15-ц, від 26.06.2020 №761/9584/15-ц, від 16.07.2020 у справі №812/1259/17, від 04.09.2020 №260/348/19, від 30.11.2020 №480/3105/19, в яких цими судами застосовано принцип співмірності.

Верховний Суд України у постанові від 24.10.2011 №6-39цс11 зазначив, що для визна-чення розміру середнього заробітку при звільненні мають враховуватись такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц відступила від висновку Верховного Суду України у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16 і вказала, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Тому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку залежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

У справі, яка розглядається:

- розмір невиплаченої компенсації склав 21714,29 грн.;

- період затримки виплати з 03.08.2019 (перший день після виключення позивача із списків особового складу і видів забезпечення) по 25.11.2021 склав 846 днів;

- не виплата компенсації пов`язана з наявністю спору між сторонами; відсутністю усталеної судової практики щодо наявності підстав для нарахування і виплати компенсації (рішення Верховного Суду у зразковій справі №640/4218/18 набрало законної сили 21.09.2019, після звільнення позивача);

- про ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат позивач у позовній заяві не зазначив;

- згідно з довідкою відповідача від 15.07.2021 про доходи позивача грошове забезпечення за два місяці (червень, липень 2019р.), які передували звільненню, склало 23960,79 грн.; середньоденний розмір грошового забезпечення - 392,79 грн. (23960,79 грн./61 день);

- розмір середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку з 03.08.2019 по 25.11.2021 становить 332300,34 грн.

Погоджуючись з позивачем, суд вважає таку суму очевидно неспівмірною із розміром компенсації; суттю цієї виплати, яка має допоміжний (компенсаційний) характер, а не основ-ний; відсутністю майнових втрат позивача за період затримки; перебігом строку звернення до суду і тривалістю розгляду справи судом та набранням рішенням законної сили.

Суд вважає співмірною і справедливою суму в розмірі 14926 грн. (392,79 грн. х 38 днів) з наступного робочого дня після набрання законної сили рішенням суду у справі №640/1253/20 по день фактичної виплати, тому належить задовольнити вимогу про стягнення з відповідача коштів у цій частині.

Застосування позивачем коефіцієнта 0,065 суд не бере до уваги, оскільки позивач враху-вав загальну суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, а не середній заробіток позивача на час звільнення із служби, як зазначив Верховного Суду України у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16. Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України у згаданій постанові.

Вимога про визнання протиправними дій щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні не підлягає задоволенню, оскільки не спрямована і не призведе до ефективного захисту порушеного права позивача.

Так, правомірність не виплати відповідача грошової компенсації було предметом розгляду у справі №640/1253/20, а рішенням суду у цій справі підтверджено і захищено право позивача на отримання такої компенсації. Фактична виплата позивачу грошової компенсації на виконання рішення суду свідчить про поновлення його порушеного права.

Підсумовуючи, позов належить задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій. Інших витрат сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-247, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 14926,00 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість гривень 00 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України;

АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко