Справа № 127/20305/22
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/169/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.Дернової В.В.,
при секретарі Гончарук І.Д. за участю представника позивача Шмигори В.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чуй В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради та Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

09.09.2022 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради та Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить скасувати постанову серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про притягнення громадянина ОСОБА_2 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, у якій зазначає, що не мав об`єктивної можливості оскаржити постанову у строк, передбачений ст. 286 КАС України, так як не отримував листа повідомлення, щодо складеної постанови серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому пропустив строк звернення до суду з поважних причин. Додатково позивач зазначає, що випадково через програму «ДІЯ» дізнався про те, що на його майно накладено арешт.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник Шмигора В.В. підтримали позовні вимоги. Щодо строків звернення до суду просять врахувати, що позивач намагався врегулювати дане питання в позасудовому порядку, через що ним було пропущено строк на звернення до суду із даним позовом. З огляду на такі обставини та керуючись положеннями ст.ст. 287, 288 КУпАП, просить поновити строк на звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, додатково зазначив, що Департаментом транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду із даним позовом, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, яке він підтримав в судовому засіданні та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши учасників скрави, суд вважає, що адміністративний позов необхідно залишити без розгляду, з наступних підстав.

09.09.2022 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради та Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить скасувати постанову серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про притягнення громадянина ОСОБА_2 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України.

З копії постанови ІВ №00054137 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, вбачається, що її винесено 23.03.2022.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. надіслана адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом від 05.04.2022 №21/00/007/113603 та з причин не вручення адресату (за закінченням терміну зберігання) повернута Департаменту, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №5167, яке отримано відправником.

Згідно вказаного поштового повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення не вручена та повернена 10.05.2022 року, отже в силу положень ст. 291 КУпАП набрала законної сили з цього моменту, тобто 10 травня 2022 року.

Позивач вказує, що про накладення штрафу дізнався виключно із застосунку «ДІЯ».

Однак судом встановлено, що 20.07.2022 року позивач звернувся до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Департаментом 20.07.2022 забезпечено можливість ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та за заявою позивача видано копії документів зі справи, зокрема постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року.

Також, як вбачається з доданих до справи документів, на звернення позивача від 25.07.2022 року щодо скасування постанови серії ІВ№00054137 та щодо зупинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 , Департаментом надано відповідь листом від 10 серпня 2022 року №Д/21/107263/01-21, в якому роз`яснено позивачу порядок оскарження постанови інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення.

За вказаних вище обставин, позивач отримав постанову серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка набула законної сили 10.05.2022, 20.07.202, тобто саме з цього часу позивач повинен був реалізувати власне право на судовий захист у визначений законодавцем строк.

Водночас до суду з позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 09.09.2022, тобто з недотриманням десятиденного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаною нормою закону безальтернативно визначено, що оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Зміст ст. 288 ч. 1 п. 3 КУпАП за якою особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності на власний розсуд обирає спосіб захисту в разі порушення її прав, чи то шляхом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Тобто особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності самостійно визначає спосіб захисту. В даному випадку позивачем обрано спосіб захисту оскарження постанови до вищестоящого органу (посадової особи), та за наслідками отриманої відмови від 10.08.2022 позивач звернулася із позовом до суду лише 09.09.2022.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч.2 ст.44 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення у справі "Устименко проти України", ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Отже, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом визнаються неповажними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами, які б дали суду підстави для поновлення строку оскарження постанови від 23.03.2022 року до суду. При цьому суд бере до уваги тривалість даного строку з часу отримання постанови серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП тобто з 20.07.2022, здійснення процедури оскарження постанови до вищестоящого органу, принцип правової визначеності, та вважає, що у даному конкретному випадку відсутнє порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради та Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 241 ч.1, 248, 256,286 ч.4 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради та Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови серії ІВ №00054137 від 23.03.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: