Справа № 160/9323/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9323/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року про повернення позовної заяви

в адміністративній справі №160/9323/22 за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та скасування постанов повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення нечинної на момент подання позовної заяви редакції Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, внаслідок чого не врахував, що Самарський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), визначений відповідачем у цій справі, відноситься саме до районного в місті відділу державної виконавчої служби відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а не відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив:

- визнати дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бутенко О.М. незаконними;

- скасувати постанови Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчих проваджень №№ 69005576, 69005719, 69005813, 69006274, 69006338, 69006364, 69006387, 69006406, 69006427, 69006452, 69006471, 69006486, 69006507, 69006522, 69006543, 69006562, 69006578, 69006595, 69006608, 69006635, 69006837, 69006877, 69006973, 69006993, 69007017, 69007038, 69007066, 69007094, 69007120, 69007155, 69007220, 69007999, 69008046, 69008079, 69008113, 69008147, 69008188, 69008242, 69008278, 69008328, 69008365, 69008400, 69008431, 69008473, 69008511, 69008558, 69008600, 69008636, 69008672, 69008701, 69008729, 69008769, 69008812, 69008834, 69008875, 69008913, 69008933, 69008968, 69009014, 69009041, 69009084, 69009131, 69009162, 69009195, 69009236, 69009275, 69080274, 69113667, 69113741, 69113817, 69113978, 69160441, 69160511, 69160574, 69160658, 69160713, 69160783, 69160859, 69160933, 69178173, 69230224, 69230599, 69230710, 69250073 у зведеному виконавчому провадженні №69025300.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- оформленої належним чином позовної заяви із зазначенням всіх учасників спору, до яких пред`явлено позовні вимоги, та приведенням позовних вимог у відповідності до вимог ст. 287 КАС України;

- надання до суду належним чином оформленої позовної заяви з викладенням позовних вимог у відповідності до законодавства та чітким зазначенням порушеного права та формулюванням бажаного способу відновлення порушеного права у відповідності до кількості учасників справи;

- надання до суду копій доданих до позовної заяви документів, засвідчених належним чином, у відповідності до визначеного переліку відповідачів та третіх осіб;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наданням доказів поважності пропуску строку звернення та датою ознайомлення позивача з оскаржуваними постановами;

- сплати судового збору за 84 вимоги немайнового характеру.

15.07.2022 року на виконання вимог ухвали від 05.07.2022 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано заяву про усунення недоліків. До заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду; уточнену позовну заяву із засвідченими додатками.

Однак, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу, з огляду на те, що вимоги ухвали суду від 05.07.2022 року в частині надання до суду оформлену належним чином позовну заяву із зазначенням всіх учасників спору, до яких пред`явлено позовні вимоги, та приведенням позовних вимог у відповідність до вимог ст. 287 КАС України, позивачем не виконані.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів певну лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Суд апеляційної інстанції також враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

В даному випадку, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції не врахував те, що позивач визначив відповідачем Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), обґрунтовуючи це тим, що відповідно до ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

При цьому, відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі №523/9076/16-ц сформулювала правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов передчасного висновку про не усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, що призвело до порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та, як наслідок, до неправильного вирішення питання. Відтак, тому ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 18 липня 2022 року підлягає скасуванню, а справа №160/9323/22 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №160/9323/22 скасувати.

Адміністративну справу №160/9323/22 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова

суддя Д.В. Чепурнов