Справа № 640/16015/17
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/154/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2022 р. м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави під головуванням судді Горбунової Я.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати дії відповідача неправомірними по розгляду його заяв від 10.01.14р., 11.02.14р., 12.12.16 р., 04.09.2017 р. щодо перевірки даним органом цільового витрачання ОСОБА_2 коштів на утримання їх спільної дитини;

- визнати бездіяльність відповідача по розгляду його заяв від 10.01.14р., 11.02.14р., 12.12.16 р., 04.09.2017 р. щодо перевірки даним органом цільового витрачання ОСОБА_2 коштів на утримання їх спільної дитини, які станом на дату подання позову не розглянуті по суті і не проведено перевірки цільового витрачання коштів;

- зобов`язати відповідача здійснити контроль та перевірити цільове витрачання аліментів за його заявами від 10.01.14р., 11.02.14р., 12.12.16 р., 04.09.2017 р. за 53 місяці утримання з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Управлянням служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надані 28.11.2017 р. заперечення проти позову, в яких зазначено, що вимоги безпідставні та необґрунтовані, оскільки всі заяви позивача були розглянуті в порядку і терміни, передбачені ЗУ «Про звернення громадян», і позивачу надані обґрунтовані відповіді на поштову адресу, зазначену позивачем у заявах. При цьому відповідач також повідомив, що позивачем при зверненні не було надано жодного документу на підтвердження факту сплати аліментів та розміру сплачених аліментів. Більшість доводів, на які посилається позивач, не відповідають предмету спору та підлягають розгляду виключно в рамках обґрунтування позовних вимог іншої цивільної справи. До заперечень надані письмові докази, які стосуються факту перевірки заяв ОСОБА_4 10.01.14р., 11.02.14р., 12.12.16 р., 04.09.2017 р. (т.1 а.с. 67-71).

Відповідно до заяви, поданої до суду Управлянням служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 29.01.2018 р., рішенням 16 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 08.11.2017 р. Управлянням служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради перейменовано на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

29.04.2020 р. відповідачем були подані до суду додаткові заперечення, де зазначено, що всі звернення, на які посилається позивач у своєму позові, та всі його наступні звернення, були розглянуті в строки та належним чином, про що йому було надано обґрунтовану відповідь.

Третя особа надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач на протязі 2013-2017 років звертався із заявами до відповідача з метою перевірки цільового використання ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4 .

Службою у справах дітей по Московському району м.Харкова, яке є структурним підрозділом Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (в подальшому перейменованому на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради), в межах повноважень, неодноразово направлялись запити до суб`єктів соціальної роботи, причетних до роботи з дитиною, у тому числі, до міської дитячої поліклініки, на обліку якої перебуває дитина, до навчального закладу, де навчається дитина щодо стану виконання матір`ю батьківських обов`язків виховання, лікування, всебічного розвитку та забезпечення життєвих потреб дитини тощо. Були обстежені умови проживання дитини, проведено співбесіди із родичами дитини (бабусею та дідусем), які проживають разом з дитиною, приймають участь у її вихованні, та безпосередньо з малолітнім ОСОБА_4 . Про результати проведеної роботи відповідачу повідомлялось на його звернення від 10.01.2014, від 11.02.2014, від 12.12.2016 та від 04.09.2017 у терміни, визначені діючим законодавством України, копії яких надані суду та містяться в матеріалах справи.

Контроль органу опіки та піклування за цільовим витрачанням аліментів передбачено виключно статтею 186 Сімейного кодексу України, відповідно до якої контроль здійснюється у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів, платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зазначеною статтею Кодексу, а також законодавством України в цілому не визначений порядок здійснення контролю за цільовим використанням аліментів, тобто наразі відсутні нормативно- правові засади для визначення яким саме чином відповідний орган повинен здійснювати дану перевірку. .

При здійсненні контролю за цільовим використанням аліментів орган опіки та піклування може зробити відповідний висновок виключно виходячи з дослідження забезпечення основних потреб дитини та не наділений правами та обов`язками робити фінансові підрахунки, так само як і вимагати квитанцій, чеків та інших фінансових документів по підтвердженню конкретного використання коштів, отриманих від сплати аліментів.

За результатами звернень позивача та здійснених на підставі цих звернень перевірок орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Московському району м.Харкова зробив висновок про те, що відсутні підстави вважати, що має факт нецільового витрачення аліментів, про що і було повідомлено ОСОБА_4 .

Остаточне рішення щодо цільового або нецільового використання аліментів приймається виключно судом, при цьому позивачем по справі може виступати тільки платник аліментів, а не орган опіки та піклування.

Позивач наполягає на тому, що надані суду відповідачем докази формальні, суду не надані жодні фінансові документи і жодного підтвердження щодо цільового використання аліментів на потреби дитини, що є підтвердженням недбалого виконання посадовими особами своїх обов`язків всупереч інтересам дитини.

Між тим, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом на орган опіки та піклування не покладений обов`язок щодо перевірки фінансових документів, а письмові докази, що надані суду відповідачем, підтверджують, що перевірка нецільового використання аліментів відповідачем здійснювалася і відповіді на адресу ОСОБА_4 надсилалися і висновок про відсутність даних, які б свідчили про нецільове використання коштів, відповідає даним про те, що дитина має належний рівень достатку, розвитку її здібностей, належне виховання та умови проживання, що на думку суду спростовує твердження позивача про протиправність дій відповідача та бездіяльність.

Суд, який розглядає позов про бездіяльність відповідача в межах своїх повноважень не може підмінити сам по собі орган захисту дітей, а його висновки щодо відсутності підтвердження нецільового використання коштів сам по собі не є остаточним доказом і позивач міг надати такі докази суду і надав їх, але суд відмовив у вимогах ОСОБА_4 .

Так, висновок щодо відсутності доказів нецільового використання коштів по аліментам ОСОБА_2 зроблений Московським районним судом м.Харкова 05.10.2017 р., яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.11.2017 р. (а.с.25 т.2). Фактично в цій справі вже досліджувалися обставини щодо нецільового використання аліментів і суд надавав оцінку доказам, у тому числі діяльності відповідної служби.

Крім того, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 25.02.2019 р. та додатковим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09.04.2019 р. відмовлено у задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти на утримання неповнолітньої дитини ( а.с.120 т.6).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно до ч.ч.1-3 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 10, 11, 17, 69, 70, 71, 158-163, 185, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Я.М.Горбунова