Справа № 686/13430/22
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/259/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Купчика О.І., пердставника відповідача - Миколюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекції з паркування, транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про визнання протиправною, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Інспекції з паркування управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення. На обґрунтування вимог вказує, що 22.06.2022 року вона дізналась про те, що 01.02.2022 року винесено постанову серії РАП №466501408, якою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 3.34 розділу 33 ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух», за здійснення зупинки тз у недозволеному місці, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не погоджується з винесеною постановою, вважає що відсутня її вина, оскільки вона є особою з інвалідністю, а дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за наявності під ним таблички «Крім осіб з інвалідністю» на неї не поширюється, тому просить постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати, стягнути з відповідача моральну шкоду та витрати на правничу допомогу.

06.07.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

22.07.2022 року справу призначено до слухання по суті.

29.07.2022 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позову заперечує, вважає винесену постанову підставною та обгрунтованою, оскільки на авто, яким керувала позивач був відсутній знак «Водій з інвалідністю», то інспектор діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просять їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2022 року винесено постанову серії РАП №466501408, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 3.34 розділу 33 ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух», за здійснення 01.02.2022 року о 13.54 год. зупинки тз Daewoo Lanos НОМЕР_1 у недозволеному місці, за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівського підпілля 34.

Дані обставини підтверджуються копією постанови, наявною в матеріалах справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

П. 3.34 розділу 33 ПДР України, знак "Зупинку заборонено", передбачено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Позивач в своїх поясненнях вказує, що вона є особою з інвалідністю, а дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за наявності під ним таблички «Крім осіб з інвалідністю» на неї не поширюється. Розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» лежав під лобовим склом на панелі автомобіля з правого боку, однак інспектор не прийняв до уваги цей факт, що стало підставою винесення незаконної постанови.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, представник відповідача у своїх поясненнях та у поданому відзиві зазначає, що винесена постанова є підставною та обгрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що з поданих фотозаписів з місця події чітко встановлюється факт вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для скасування постанови.

Суд, вивчивши подані представником відповідача докази, оцінює їх критично, оскільки, відповідно до ст. 99 КАСУ, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки представник позивача ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу фотозйомки, а оригінал електронного доказу представником позивача не подано, то суд не бере до уваги такий доказ.

Щодо вимоги про відшкодування 4 500 грн. моральної шкоди, то суд виходить з такого.

Як зазначає Верховний Суд України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з означеним позовом до Інспекції з паркування управління транспорту та зв`язку ХМР, не мотивувала та жодними доказами не довела, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю відповідача, їй було завдано моральну шкоду. Також суд звертає увагу, що позивачем жодним чином не мотивовано та не надано розрахунку визначеного нею розміру моральної шкоди в сумі 4 500 грн. За таких обставин, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки вона є особою з інвалідністю, а дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за наявності під ним таблички «Крім осіб з інвалідністю», на неї не поширюється, а тому представником відповідача було прийнято помилкове рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. За таких обставин, постанова серії РАП № 466501408 підлягає скасуванню, в решті позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 242; 243; 244, 286 КАСУ, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково..

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії РАП № 466501408 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення на неї штрафу в сумі 340 грн.

Решту позову залишити без задоволення.

На рішеня суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду ротягом 10 днів з дня отримання тексту постанови суду.

Суддя:

Позивач: ОСОБА_1 .

АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , тел НОМЕР_3 .

Відповідач: Інспекція з паркування управління транспорту та зв`язку

Хмельницької міської ради. м. Хмельницький, вул. Сковороди 12,

, тел. 79 55 60.