Справа № 160/13630/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
05.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до його пільгового страхового стажу періоду роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року та здійснити перерахунок суми призначеної йому пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 працює з 01.11.2011 року по даний час на АТ «Дніпрометробуд» електрослюсарем черговим по ремонту обладнання підземних робіт з повним робочим днем, що передбачено Списком №1. На підставі заяви позивача йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 05.04.2012 року. 25.05.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення йому перерахунку пенсії у зв`язку з продовженням працювати після призначеної пенсії. За результатами розгляду заяви позивача від 25.05.2022 року відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового страхового стажу періоду роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року, з підстав несплати роботодавцем за цей період страхових внесків. З такою відмовою позивач не погоджується, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник АТ «Дніпрометробуд», на якому позивач працює як застрахована особа. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 06.10.2022 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
03.10.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він з вимогами викладеними у відзиві не погоджується та вважає їх необгрунтованими. Зазначає, що ознайомившись зі змістом індивідуальних відомостей як застрахованої особи (ОК-5), яку позивач отримав від відповідача 29.08.2022 року йому стало відомо, що з 01.08.2017 року по 30.06.2022 року роботодавцем АТ «Дніпрометробуд» дійсно не були сплачені страхові внески у зв`язку з чим відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового стажу вище зазначений період та здійснення перерахунку пенсії, крім зарахованого періоду роботи згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду з 01.07.2017 року по 31.12.2020 року в одинарному розмірі. З даною відмовою позивач не згоден, оскільки особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальником є роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону, тобто АТ «Дніпрометробуд». Наявність заборгованості АТ «Дніпрометробуд» перед Головним управлінням зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні пільгового страхового стажу періоду роботи позивача на АТ «Дніпрометробуд» з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник АТ «Дніпрометробуд» на якому позивач працював як застрахована особа. Позивач вважає, що внаслідок невиконання АТ «Дніпрометробуд» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного пільгового стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним Конституційним засадам у сфері соціального захисту. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.04.2012 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.
Разом із тим, позивач продовжував працювати на АТ «Дніпрометробуд» електрослюсарем черговим по ремонту обладнання підземних робіт з повним робочим днем.
25.05.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про зарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року та здійснення йому перерахунку пенсії.
Вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 01.08.2017 року по 31.03.2022 року на AT Дніпрометробуд та не здійснив відповідний перерахунок пенсії, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Cуд зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, суд звертає увагу, що Порядок № 637, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вбачається із відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 позивач працював у спірний період електрослюсарем черговим по ремонту обладнання підземних робіт з повним робочим днем під землею, на АТ Дніпрометробуд.
Згідно довідка за вих. № 94 від 30.08.2022 року позивач в період з 01.07.2017 року по 31.07.2022 року виконував гірничі роботи, будівництво метрополітену за професією, посадою: електрослюсар черговий та з ремонту устаткування підземних робіт, з повним робочим днем під землею дільниці гірничо-капітальних робіт - 05 років 00 місяців 00 днів, що передбачено Списком № 1 розділ - І, підрозділ - 2 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.
У відповідності до ч.1 ст. 1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина 1статті 21 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.
За приписами статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа: фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як було встановлено судом, єдиною підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року та перерахунку пенсії позивачу було те, що роботодавець позивача АТ «Дніпрометробуд» не сплатив страхових внесків за вказаний період.
Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового (пільгового) стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.
Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання АТ «Дніпрометробуд» (підприємством-страхувальником) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до пільгового стажу спірного періоду роботи та перерахунок пенсії.
Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення позивачу до його пільгового страхового стажу спірного періоду роботи підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до його пільгового стажу періоду роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе відновити порушені права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року та здійснити перерахунок суми призначеної йому пенсії.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 992,40 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 744,30 грн.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 72, 77, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до його пільгового стажу періоду роботи на АТ Дніпрометробуд з 01.07.2017 року по 30.06.2022 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна