Справа № 640/22556/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Київ № 640/22556/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства у справах ветеранів України, Ізмаїльської міської ради Одеської області, Абрамченка Андрія В`ячеславовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета споруІнформаційне агенство «БФ «БО «В.В. З Україною в серці»
про визнання бездіяльності протиправною, та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі - відповідач-1), Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі - відповідач-2) та Абрамченка Андрія В`ячеславовича (в подальшому - відповідач-3), у якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Ізмаїльської міської ради Одеської області та міського голови Ізмаїльського району Одеської області Абрамченко Андрія В`ячеславовича у зв`язку з неналежним висвітленням на офіційному сайті міської ради інформації актуальної для учасників бойових дій та заходів, що плануються для розгляду у комісіях та органах ради;

- зобов`язати Ізмаїльську міську раду Одеської області та міського голову Ізмаїльського району Одеської області Абрамченко Андрія В`ячеславовича не чинити перешкоди в доступі ОСОБА_1 до приміщень міської ради та в отриманні ним належної інформації, для захисту персональних соціальних та матеріальних прав наданих державою позивачу, як учаснику бойових дій;

- зобов`язати міського голову Ізмаїльського району Одеської області Абрамченко Андрія В`ячеславовича забезпечити акредитацію ОСОБА_1 і не чинити перешкод у забезпеченні його персональних прав як журналіста;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України, в межах його повноважень, узагальнити та подати пропозиції про внесення змін у чинне законодавство України, щодо розширення прав ветеранів (учасників бойових дій) на невідкладне (на протязі робочого дня, але не більше 12 робочих годин інформації в письмовому вигляді, яка не потребує додаткового вивчення і є в наявних базах обліку органу місцевого самоврядування та у їх керівників).

В якості підстав позову позивач вказує на факт перешкоджання в безперешкодному отриманні інформації для захисту персональних соціальних та матеріальних прав, наданих позивачу державою та факт не виконання вимог чинного законодавства України що фактично перешкоджає виконувати позивачу його професійні обов`язки журналіста. Зокрема позивач зазначає, що за наявності доказів щодо порушення прав учасників бойових дій під час російської агресії на сході України в питаннях їх соціального захисту в Ізмаїльському районі Одеської області, а також правових підстав передбачених чинним законодавством України, було подано належну заяву на акредитацію журналіста ОСОБА_1 інформаційного агенства «БФ «БО «В.В. З Україною в серці» при Ізмаїльській міській раді Одеської області; в той же час, відповідач-2 та відповідач-3 фактично знехтували вимогами чинного законодавства України, а також не створили належних умов для доступу позивача до інформації, яка заздалегідь повинна сприяти вжиттю належних заходів для захисту прав та законних інтересів як позивача так і територіальної громади, шляхом їх обговорення у територіальній громаді та надання наказів і пропозицій своїм депутатам під час розгляду питань; всупереч вимогам чинного законодавства та нормативних документів: 1) на офіційному сайті у відповідача-2 відсутня інформація про плани та питання, які виносяться на наступні засідання міської ради; 2) на офіційному сайті у відповідача-2 відсутня інформація про порядок акредитацій журналістів на поточну каденцію, хоча у попередніх роках таке Положення у відповідності до вимог чинного законодавства України приймалось та оприлюднювалось; 3) відповідач-3, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, не розглянув та не надав у визначений законом термін повну та по суті відповідь на заяву щодо акредитації позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

18.08.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/22556/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

20.09.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти позову ОСОБА_1 у частині заявленої вимоги до Мінветеранів, вважає зазначену вимогу необґрунтованою, такою, що не відповідає чинному законодавству, не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому, на думку відповідача-1, не може бути задоволена судом; відповідно до Положення про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1175, Мінветеранів є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей ветеранів та осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; відповідно до підпунктів 1-4 пункту 4 Положення № 1175, Мінветеранів відповідно до покладених на нього завдань: 1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України; 2) розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції; 3) погоджує проекти законів, інші проекти актів законодавства, які надходять на погодження від інших міністерств та центральних органів виконавчої влади, готує в межах повноважень, передбачених законом, висновки і пропозиції до проектів законів, інших актів законодавства, які подаються Кабінетові Міністрів України, та проектів законів, внесених на розгляд Верховної Ради України іншими суб`єктами права законодавчої ініціативи, нормативно-правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 4) готує у межах повноважень, передбачених законом, зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президента України; отже, Мінветеранів міг би бути відповідачем у справі, виключно щодо питань, які віднесені до його компетенції; при цьому, Мінветеранів жодних прав та інтересів Позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди Позивачеві не завдало.

Відповідач-1 акцентував увагу на тому, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду; в чому саме полягало порушення права або законного інтересу позивача на момент звернення до суду з боку відповідача-1 у позовній заяві не зазначено.

21.09.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача-3 надійшов відзив на позов, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на таке. В своїй позовній заяві позивач в обґрунтування позовних вимог щодо визнання бездіяльності у зв`язку з неналежним висвітленням на офіційному сайті міської ради інформації зазначає, що на офіційному сайті у міської ради відсутня інформація про плани та питання, які виносяться на наступні засідання ради; при цьому, відповідно до ч. 10 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення про скликання сесії ради відповідно до частин 4, 6, 8 цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради; відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради організовує підготовку сесій ради, питань, що виносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших законів; на виконання вищезазначених норм інформація про скликання сесії Ізмаїльської міської ради та питання, що виносяться на її розгляд, публікується на офіційному сайті Ізмаїльської міської ради.

Щодо акредитації журналістів, то рішення про затвердження Положення про акредитацію журналістів і технічних працівників засобів масової інформації при Ізмаїльській міській раді не приймалось; прийняття органом влади порядку про акредитацію журналістів не є імперативною нормою; за інформацією постійної депутатської комісії з гуманітарної політики проект положення знаходиться у стадії розробки.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Ізмаїльської міської ради не чинити перешкод в доступі позивача ОСОБА_1 до приміщень міської ради та в отриманні ним належної інформації, то в позовній заяві не зазначається в чому саме полягає чинення перешкод в доступі позивача до приміщень міської ради та до інформації; при цьому, доступ до приміщень Ізмаїльської міської ради для всіх осіб є вільним, пропускний режим відсутній.

Також відповідач-3 підкреслив, що позивач не звертався із заявою про акредитацію його як журналіста, натомість із такою заявою зверталось інформаційне агенство «БО «БФ «В.В. З Україною в серці»; відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про інформацію» відсутність акредитації не може бути підставою для відмови в допуску журналіста, працівника засобу масової інформації на відкриті заходи, що проводить суб`єкт владних повноважень; відтак, відсутність акредитації не є перешкодою для здійснення журналістської діяльності; доступ до заходів та засідань, організованих Ізмаїльською міською радою та її виконавчими органами, є вільним для всіх журналістів, незалежно від наявності у них акредитації.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У липні 2021 року Інформаційною агенцією «БО «БФ «В.В. З Україною в серці» подано Ізмаїльському міському голові заяву про акредитацію журналіста ОСОБА_1 .

Акредитацію журналіста ОСОБА_1 не здійснено, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва. Поряд з цим предмет позовних вимог склали і інші порушення діяльності відповідачів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у його постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18 (адміністративне провадження № К/9901/2378/19).

Статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності Ізмаїльської міської ради Одеської області та міського голови Ізмаїльського району Одеської області Абрамченка Андрія В`ячеславовича щодо неналежного висвітленням на офіційному сайті міської ради інформації актуальної для учасників бойових дій та заходів, що плануються для розгляду у комісіях та органах ради, то суд зазначає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ст. 23 Регламенту Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4-VIII від 05.11.2020, Ізмаїльська міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради та засідань постійних комісій.

Сесія міської ради скликається в міру необхідності, але не рідше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру в сфері господарської діяльності - не рідше одного разу на місяць.

Чергові сесії Ізмаїльської міської ради проводяться в робочі дні, як правило, в останній робочий день місяця або в останню п`ятницю місяця.

Пунктом 4 ст. 23 Регламенту Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4-VIII від 05.11.2020, передбачено, що сесії Ізмаїльської міської ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них. У разі необхідності Ізмаїльська міська рада більшістю від присутніх на пленарному засіданні депутатів може прийняти рішення про проведення пленарного засідання в закритому режимі. У закритому режимі можуть розглядатися також окремі питання порядку денного пленарного засідання сесії. На закритому пленарному засіданні можуть бути присутні виключно депутати і визначені Ізмаїльським міським головою особи, присутність яких необхідна для розгляду питань.

Відповідно до п. 5 ст. 23 Регламенту Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4-VIII від 05.11.2020, на сесії Ізмаїльської міської ради запрошуються депутати Одеської обласної ради, Ізмаїльського району, які представляють місто Ізмаїл в зазначених органах місцевого самоврядування, члени виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, заступники Ізмаїльського міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів Ізмаїльської міської ради, працівники засобів масової інформації, які акредитовані при Ізмаїльській міській раді VIII скликання. Порядок акредитації співробітників засобів масової інформації визначається Ізмаїльською міською радою VIII скликання.

Частиною 10 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради: скликає сесії ради у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради; організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших законів.

Як вбачається з матеріалів справи, то на сайті Ізмаїльської міської ради здійснювалися публікації про проведення сесій ради, із зазначенням часу та порядку денного сесії.

Щодо неналежного висвітлення на офіційному сайті міської ради інформації та заходів, що плануються для розгляду у комісіях ради, то варто звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 5 Положення про постійні комісії Ізмаїльської міської ради Ізмаїльської району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 5-І від 05.11.2020, основною формою роботи постійних комісії Ізмаїльської міської ради VIII скликання є засідання.

Засідання постійних комісій Ізмаїльської міської ради проводяться відкрито і гласно, крім випадків, коли за рішенням більшості членів комісії проводяться закриті засідання. Комісія своїм рішенням визначає коло осіб, які можуть бути присутніми на закритому засіданні комісії.

На засіданнях постійних комісій Ізмаїльської міської ради розглядаються питання, які внесені до проекту порядку денного пленарного засідання чергової сесії Ізмаїльської міської ради, інші питання, віднесені до повноважень комісій відповідно до її функціональної спрямованості.

Засідання постійних комісій Ізмаїльської міської ради скликаються головами комісій відповідно до плану роботи комісій або за необхідності. Засідання є правомочним, якщо в ньому бере участь більше ніж половина від загального складу постійної комісії.

Організація роботи постійної комісії Ізмаїльської міської ради покладається на її голову.

Голова постійної комісії Ізмаїльської міської ради скликає засідання постійної комісії. Про дату, час і місце проведення засідання комісії голова зобов`язаний не пізніше ніж за три дні до його проведення повідомити Ізмаїльського міського голову. Також скликати засідання постійної комісії має право Ізмаїльський міський голова або за його дорученням - секретар Ізмаїльської міської ради.

Секретар постійної комісії Ізмаїльської міської ради бере участь у формуванні та підготовці плану роботи постійної комісії, веде протоколи, оформляє рекомендації та висновки постійної комісії, інформує членів комісії про дату, час і місце проведення засідання постійної комісії, веде протоколи засідань комісії та облік присутніх на засіданнях, забезпечує направлення рекомендацій постійної комісії їх адресатам. Також секретар постійної комісії забезпечує передачу протоколів, рекомендацій та висновків постійної комісії до відділу діловодства, контролю та організаційної роботи секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради - для розміщення на Офіційному сайті міста Ізмаїл відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З вищезазначених норм Положення про постійні комісії Ізмаїльської міської ради Ізмаїльської району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 5-І від 05.11.2020, вбачається, що про засідання постійної комісії Ізмаїльської міської ради обов`язково повідомляються наступні особи: 1) Ізмаїльський міський голова - не пізніше, ніж за три дні до проведення засідання; 2) члени комісії.

Так, зазначеним вище Положенням не перебачено обов`язкового інформування населення про дату, час та місце проведення засідань постійних комісій.

Поряд з цим, варто зазначити, що ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка регламентує діяльність постійних комісій рад, ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає повноваження секретаря ради, також не містять посилання на обов`язок голів постійних комісій або секретаря ради ознайомлювати населення з інформацією про дату, час і місце проведення засідань постійних комісій.

Додатково суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про інформацію» суб`єкти владних повноважень, що здійснили акредитацію журналістів, працівників засобів масової інформації, зобов`язані сприяти провадженню ними професійної діяльності; завчасно сповіщати їх про місце і час проведення сесій, засідань, нарад, брифінгів та інших публічних заходів; надавати їм інформацію, призначену для засобів масової інформації; а також сприяти створенню умов для здійснення запису і передачі інформації, проведення інтерв`ю, отримання коментарів посадових осіб.

Відтак, обов`язок суб`єкта владних повноважень повідомляти про проведення засідань стосується тільки журналістів, які акредитовані таким суб`єктом владних повноважень. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач не є акредитованим журналістом.

З огляду на все викладене вище у сукупності, суд не вбачає в цій частині порушень права позивача, а відтак не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Ізмаїльської міської ради Одеської області та міського голови Ізмаїльського району Одеської області Абрамченка Андрія В`ячеславовича не чинити перешкоди в доступі ОСОБА_1 до приміщень міської ради та в отриманні ним належної інформації, для захисту персональних соціальних та матеріальних прав наданих державою позивачу, як учаснику бойових дій, то суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, пунктом 4 ст. 23 Регламенту Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4-VIII від 05.11.2020, передбачено, що сесії Ізмаїльської міської ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них.

Відповідно до ст. 5 Положення про постійні комісії Ізмаїльської міської ради Ізмаїльської району Одеської області VIII скликання, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 5-І від 05.11.2020, засідання постійних комісій Ізмаїльської міської ради проводяться відкрито і гласно, крім випадків, коли за рішенням більшості членів комісії проводяться закриті засідання. Комісія своїм рішенням визначає коло осіб, які можуть бути присутніми на закритому засіданні комісії.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про інформацію» відсутність акредитації не може бути підставою для відмови в допуску журналіста, працівника засобу масової інформації на відкриті заходи, що проводить суб`єкт владних повноважень.

Відтак, як бачимо, і сесії Ізмаїльської міської ради, і засідання постійних комісій ради проходять відкрито та гласно, із забезпеченням права кожного бути присутнім на таких сесіях/засіданнях. До того ж, відсутність акредитації журналіста не може слугувати підставою для недопуску журналіста на відкриті засідання ради або відкритті засідання постійних комісій ради, оскільки право на участь мають всі без винятку бажаючі особи.

Поряд з цим, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, на виконання вимог п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не зазначено обґрунтувань позовних вимог в цій частині, не вказано яким чином та в якій формі відбулося перешкоджання позивачу у доступі до приміщень міської ради та в отриманні ним належної інформації для захисту персональних соціальних та матеріальних прав наданих державою позивачу як учаснику бойових дій.

Також відповідач-3 акцентував увагу на тому, що доступ до приміщень міської ради є вільним для всіх, а пропускний режим відсутній.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання міського голови Ізмаїльського району Одеської області Абрамченка Андрія В`ячеславовича забезпечити акредитацію ОСОБА_1 і не чинити перешкод у забезпеченні його персональних прав як журналіста, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про інформацію» з метою створення сприятливих умов для здійснення журналістами, працівниками засобів масової інформації професійної діяльності суб`єкт владних повноважень може здійснювати їх акредитацію.

Усі дії, пов`язані з акредитацією, мають ґрунтуватися на принципах відкритості, рівності, справедливості з метою забезпечення права громадськості на одержання інформації через засоби масової інформації. Відсутність акредитації не може бути підставою для відмови в допуску журналіста, працівника засобу масової інформації на відкриті заходи, що проводить суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про інформацію» акредитація журналіста, працівника засобу масової інформації здійснюється безоплатно на підставі його заяви або подання засобу масової інформації.

У заяві, поданій журналістом, працівником засобу масової інформації, зазначаються його прізвище, ім`я та по батькові, адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності). До заяви додаються копії документів, що посвідчують особу та засвідчують її професійну належність.

У поданні засобу масової інформації зазначаються його повне найменування, дата і номер реєстрації, адреса, адреса електронної пошти (за наявності), номер засобу зв`язку, прізвище, ім`я та по батькові журналіста, працівника засобу масової інформації, щодо якого вноситься подання. До подання додаються копії документів, що посвідчують особу.

В акредитації не може бути відмовлено в разі подання усіх документів, передбачених цією частиною.

Суб`єкт владних повноважень може встановлювати спрощений порядок акредитації.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про інформацію» встановлено, що порядок акредитації, визначений суб`єктом владних повноважень, підлягає оприлюдненню.

Відтак, як бачимо, акредитація проводиться суб`єктом владних повноважень на підставі порядку акредитації.

Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради листом від 16.08.2021 № 16/02-25-2935 повідомив позивачу, що рішення про затвердження Положення про акредитацію журналістів і технічних працівників засобів масової інформації при Ізмаїльській міській раді Ізмаїльського району Одеської області VІІІ скликання не приймалось.

Станом на дату розгляду цієї справи порядок акредитації на офіційному сайті Ізмаїльської міської ради, який розміщується за посиланням: https://izmail-rada.gov.ua/, відсутній.

Отже, наразі відсутній порядок акредитації журналістів у Ізмаїльській міській раді, а відтак суд не може зобов`язати відповідача-3 забезпечити акредитацію ОСОБА_1 як журналіста, оскільки порядок акредитації та алгоритми дій, які повинні вчинятися суб`єктом владних повноважень при акредитації журналіста, відсутній.

Суд акцентує увагу на тому, що у спірній ситуації позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права на акредитацію, оскільки порядок такої акредитації відсутній. Відтак, належним способом захисту порушеного права будуть позовні вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень такий порядок затвердити і опублікувати на сайті ради.

Щодо зобов`язання відповідача-3 не чинити перешкод у забезпеченні прав позивача як журналіста, то суд підкреслює, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Відтак у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити як передчасних.

Верховний Суд в ухвалі від 12.07.2019 у справі № 620/4300/18 (адміністративне провадження № К/9901/18673/19) зазначив, що суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України, в межах його повноважень, узагальнити та подати пропозиції про внесення змін у чинне законодавство України, щодо розширення прав ветеранів (учасників бойових дій) на невідкладне (на протязі робочого дня, але не більше 12 робочих годин інформації в письмовому вигляді яка не потребує додаткового вивчення і є в наявних базах обліку органу місцевого самоврядування та у їх керівників), то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1175 (далі за текстом - Положення № 1175), Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінветеранів є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Відповідно до п. 3 Положення № 1175 основними завданнями Мінветеранів є: 1) формування і реалізація державної політики у сфері: соціального захисту ветеранів та членів їх сімей, зокрема забезпечення психологічної реабілітації, соціальної та професійної адаптації, зайнятості, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, а також санаторно-курортним лікуванням, житлом; надання довічних державних стипендій, щорічної виплати до 5 травня разової грошової допомоги (крім організації виплати такої допомоги); надання, позбавлення статусу та видачі посвідчень ветеранам та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України; вшанування пам`яті ветеранів; 2) забезпечення прав і свобод ветеранів та членів їх сімей; 3) забезпечення формування і ведення Єдиного державного реєстру ветеранів війни.

Відповідно до пп. пп. 1-4 п. 4 Положення № 1175 Мінветеранів відповідно до покладених на нього завдань: 1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України; 2) розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції; здійснює підготовку та подання Кабінетові Міністрів України пропозицій щодо застосування, скасування та внесення змін до спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), що вносяться Кабінетом Міністрів України на розгляд Ради національної безпеки і оборони України відповідно до Закону України «Про санкції», та бере участь у формуванні, реалізації та моніторингу ефективності державної санкційної політики з питань, що належать до його компетенції; 3) погоджує проекти законів, інші проекти актів законодавства, які надходять на погодження від інших міністерств та центральних органів виконавчої влади, готує в межах повноважень, передбачених законом, висновки і пропозиції до проектів законів, інших актів законодавства, які подаються Кабінетові Міністрів України, та проектів законів, внесених на розгляд Верховної Ради України іншими суб`єктами права законодавчої ініціативи, нормативно-правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 4) готує у межах повноважень, передбачених законом, зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президента України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З вказаної норми слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Виходячи зі змісту наведених норм, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення не лише суб`єктивне рішення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, але обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

За приписами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Мінветеранів з будь-якими зверненнями щодо порушення прав ветеранів, та не просив Мінветеранів узагальнити та подати пропозиції про внесення змін у чинне законодавство України щодо розширення прав ветеранів (учасників бойових дій) на невідкладне (на протязі робочого дня, але не більше 12 робочих годин інформації в письмовому вигляді яка не потребує додаткового вивчення і є в наявних базах обліку органу місцевого самоврядування та у їх керівників). В той же час, Мінветеранів не відмовило позивачу у його проханні або вимозі. Отже, між відповідачем-1 і позивачем не склалися будь-які адміністративно-правові відносини, які призвели до порушення прав позивача або його охоронюваних інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів не підлягає судовий збір.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя К.С. Пащенко