Справа № 366/1894/21
Суддя: Гончарук О. П.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №366/1894/21
Провадження №2-а/366/2/22
РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Гончарука О.П.,

за участю секретаря: Фещенко А.М.,

представника позивача: Милашевська О.М.,

відповідача: Смолянчука П.Г.,

представника відповідача: Працюка В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби України в м. Києві та Київській області, в особі Іванківського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року Центр міжрегіонального Укравляння Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Іванківського РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області звернувся до Іванківського районного суду Київської області із вказаним адміністративним позовом, у якому просить: примусово видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зметою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців. Рішення суду звернути до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 листопада 2019 року співробітниками ДОП Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства , а саме: ухилився від виїзду з України після закінчення встановленого терміну перебування. У ході перевірки було встановлено, що відповідач прибув в України у 2004 році через пункт пропуску «Виступовичі» у приватний справах, та після дозволеного строку своєчасно не виїхав та ухиляється від виїзду з України. Дозволу на імміграцію в України відповідач не оформляв, для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів не звертався, та будь-яких дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. Приймаючої сторони, близьких родичів та власного жила в Україні не має. На території України знаходиться безпідставно. Зазначається, що відповідач порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Працівниками Іванківського ВР ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першої статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 гривень. З урахуванням викладений обставин було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України в строк до 15 грудня 2019 року. Зміст рішення і розписки відповідачу роз`яснено на зрозумілій мові, та роз`яснені наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження. Відповідачем рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось, та вказане рішення відповідач не виконав, територію України не залишив.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2021 року визначено головуючим суддю Слободян Н.П.

21 липня 2021 року до суду від відповідача надійшла заява про призначення безкоштовного захисника у вказаній справі.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року доручено Київському обласному центру безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для здійснення представництва інтересів у судовому засіданні ОСОБА_1 для участі у судових засіданнях у вказаній справі.

22 липня 2021 року до суду надійшло доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання №2724.

Ухвалою суду від 3 серпня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Семака А.Я., про відвід судді Слободян Н.П. задоволено, справу передано на розгляд до іншого судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 31 цього Кодексу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 серпня 2021 року визначено головуючим суддю Гончарука О.П.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 серпня 2021 року 14:45 год.

19 серпня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про відмову від послуг адвоката Семака А.Я., через розбіжності у питаннях розгляду справи та інших правових позиціях.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 19 серпня 2021 року доручено Київському обласному центру безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для здійснення представництва інтересів у судовому засіданні ОСОБА_1 для участі у судових засіданнях у вказаній справі.

26 серпня 2021 року до суду надійшло доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання №3182.

Розгляд справи, призначений на 7 вересня 2021 року не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 28 вересня 2021 року.

28 вересня 2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою відповідача.

В судове засідання призначене на 28 вересня 2021 року сторони не з`явились, судом враховано клопотання відповідача, яке надійшло до суду 28 вересня 2021 року.

26 жовтня 2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою відповідача.

В судове засідання призначене на 26 жовтня 2021 року сторони не з`явились, судом враховано клопотання відповідача, яке надійшло до суду 26 жовтня 2021 року. Розгляд справи відкладено на 2 грудня 2021 року 15:00 год.

Розгляд справи, призначений на 2 грудня 2021 року не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 28 грудня 2021 року 15:00 год.

В судовому засіданні, призначеному на 28 грудня 2021 року відповідачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника. Суд на місці ухвалив, відкласти розгляд справи на 22 лютого 2022 року 10:00 год.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства.

06 березня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

22 квітня 2022 року територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено розпорядженням Голови Верховного Суду № 18/0/9-22 від 21 квітня 2022 року.

В судове засідання призначене на 14 вересня 2022 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, причини не явки суду не повідомлені. Наступний розгляд справи призначено на 20 жовтня 2022 року.

В судовому засіданні представник позивача дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що у 2003 році приїхав на батьківщину на територію України до батьків, та живе у батьківській хаті, має тільки військовий квиток та свідоцтво про народження. Паспорт громадянина російської федерації у нього викрали, тому інших документів не має. Повернутись на територію росії не бажає, оскільки Україна є його батьківщиною.

Представник відповідача підтримав думку відповідача, та пояснив суду, що у теперішній час механізму витворення особи не має, у відповідача відсутні родичі та житло на території російської федерації. Керувався тим, що у вказаний час важливішим є збереженням життя та здоров`я ОСОБА_1 . Формальні порушення законодавства припустив. Однак зараз його відправити до країни агресора, це на вірну смерть. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що у травні 2004 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну через пункт пропуску «Виступовичі» по паспорту серії № НОМЕР_1 , про що зокрема свідчить відповідна відмітка у ньому. Термін перебування його в Україні закінчився.

15 листопада 2019 Іванківським ВР ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол серії АА № 178767 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 203 КУпАП.

15 листопада 2019 Іванківським ВР ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_1 складено протокол ПР МКО № 000208 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 203 КУпАП.

Цього ж дня винесено постанову серії ПН МКО № 000208 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 гривень.

У постанові роз`яснено порядок її оскарження, порядок сплати штрафу та наслідки його несплати. Копію постанови вручено ОСОБА_1 в день її винесення, що підтверджується його підписом. Дата набрання законної сили постановою 30 листопада 2019 року, строк пред`явлення до виконання 15 лютого 2020 року року, постанова виконана дана не проставлена.

Рішенням головного спеціаліста Іванківського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області Т.Лозенко, затвердженим т.в.о. начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області В.Тихоновою, від 15 листопада 2019 року № 8, вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 15 грудня 2019 року. Про прийняте рішення повідомити Іванківо-Чорнобильський відділ Броварської місцевої прокуратури та ДМС України. Зазначено про можливість оскарження рішення до суду.

За змістом вказаного рішення, 15 листопада 2019 року до Іванківського РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області надійшло обґрунтоване звернення Іванківського відділення Вишгородського відділу ГУ НП в Київській області №9564/109/1005.1/01-2019 від 15 листопада 2019 року, про прийняття рішення про примусове повернення за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина рф 40.05.306196 від 15 квітня 2004 року, який ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування.

На даний час ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 в будинку батьків. Ніде не працює.

З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України та охорони громадського порядку, керуючись положенням статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посадовою особою Вишгородського відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було ухвалено відповідне рішення.

Крім цього, як убачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 15 листопада 2019 року, наданих головному спеціалісту Іванківського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області Лозенко Т.В., встановлено, що ОСОБА_1 прибув на територію України у травні 2004 року через КПП «Виступовичі», з метою постійного проживання на території України, так як він має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Після закінчення терміну перебування територію України не покинув, тому, що не має коштів для виїзду.

Згідно розписки ОСОБА_1 від 21 липня 2021 року, йому вручену адміністративний позов з додатками про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщення до ПТПІ, строком на шість місяців та примусове видтворення з України.

21 липня 2021 Іванківським ВР ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_1 складено протокол ПР МКО № 001053 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 203 КУпАП та протокол №МКО 000111 від 21 липняія 2021 року про затримання ОСОБА_1 .

Цього ж дня винесено постанову серії ПН МКО № 001055 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 гривень.

У постанові роз`яснено порядок її оскарження, порядок сплати штрафу та наслідки його несплати. Копію постанови вручено ОСОБА_1 в день її винесення, що підтверджується його підписом. Дата набрання законної сили постановою 30 листопада 2019 року, строк пред`явлення до виконання 15 лютого 2020 року року, постанова виконана дана не проставлена.

Суду надано довідку про особу, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина російської федерації ОСОБА_1 є військовозобов`язаним.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 травня 2019 року (справа №366/964/19) позов ОСОБА_1 до Іванківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження - задоволено.

Скасувано рішення головного спеціаліста Іванківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Данчеєвої М.О. № 4 від 05 квітня 2019 про примусове повернення ОСОБА_1 з України до Російської Федерації.

Згідно із частинами першою та другою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 ,3 Положення про Державну міграційної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Державна міграційна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями Державної міграційної служби є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення, Державна міграційна служба відповідно до покладених на неї завдань: приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно із частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Статтею 31 Закону України«Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

На думку суду, позивач надав докази того, що приймаючи рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до російської федерації Іванківським РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не була розглянута вся належна інформація, яка їм доступна, та вони не переконалися в тому, що примусове повернення не буде означати для відповідача реальної загрози бути підданим катуванню, нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню, або наражатиметься на небезпеку внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини.

На думку суду побоювання відповідача стати жертвою переслідувань є обґрунтованими, оскільки він народився на території України, за національністю є українцем, понад 15 років постійно проживає на території України, в умовах агресії Російської Федерації на території України є військовозобов"язаним держави-агресора.

При цьому «побоювання стати жертвою переслідувань» складається із суб`єктивної та об`єктивної сторін. Суб`єктивна сторона полягає у наявності в особи "побоювання". "Побоювання" є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалася навколо неї.

Об`єктивна сторона пов`язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними. Факти обґрунтованості побоювань переслідування (загальна інформація по країні походження) можуть отримуватись з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з публікацій у засобах масової інформації, з повідомлень національних чи міжнародних неурядових правозахисних організацій, із звітів Міністерства закордонних справ тощо.

Згідно з частиною восьмою статті 26 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» убачається, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262.

Разом з тим, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого відповідними Указами Президента України, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією зі сторони російської федерації.

ОСОБА_1 належить до громадянства країни-агресора.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з її підзаголовком «Заборона катування» сформульована наступним чином: «Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню». Отже, текст Конвенції не проводить розмежування катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання. Як зазначено вище, різниця між двома концепціями була встановлена у рішенні «Сельмуні проти Франції».

За таких обставин, суд вважає, що формальне ставлення з боку позивача до перевірки усіх обставин, не прийняття до уваги важливої та достовірної інформації, та примусове повернення відповідача до країни походження (російська федерація), суперечитиме нормам діючого законодавства України та міжнародного права.

Також у зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 2, 5-10, 72-79, 90, 241-251, 255, 268, 269, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову адміністративну справу за позовною заявою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби України в м. Києві та Київській області, в особі Іванківського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області) до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2022 року.

Позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби міста Києві та Київській області, в особі Іванківського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області (07200, Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Київська, буд. 25, );

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.П. Гончарук