Справа № 640/1680/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Київ № 640/1680/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДР: НОМЕР_5), ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_3, код ЄДР: НОМЕР_6), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 10.01.2018;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 10.01.2018;

3) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2018 по 01.03.2018;

4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.01.2018 по 01.03.2018.

Позиція позивача.

Посилаючись на положення профільного законодавства, позивач вважає протиправну бездіяльність відповідачів у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Позиція відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що індексація здійснюється лише в межах бюджетних асигнувань, з огляду на що, як стверджує ІНФОРМАЦІЯ_3 діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України в період 2015 - 2018 років не здійснювало нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом та штатним розписом.

Позиція відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 відзиву на позовну заяву не надано.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями дану справу розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Васильченко І.П.

Ухвалою судді Васильченко І.П. від 31.01.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Васильченко І.П. від 20.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копія вказаної ухвали була надіслана разом із позовною заявою та доданими до неї документами на адресу, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримана ним 31.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за тренінгом відправлення № 313 (том 1 а.с. 45).

Разом з тим, зважаючи на те, що починаючи з 10.08.2020 суддя Васильченко І.П. перебувала на лікарняному у зв`язку із вагітністю та пологами розпорядженням керівника апарату суду справу передано на автоматизований перерозподіл справ між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу від 13.10.2020, справу перерозподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 21.10.2020 вказану справу прийнято суддею Кармазіним О.А. до свого провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вказана ухвала була направлена усім учасникам справи, у тому числі і на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримана ним 03.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за тренінгом відправлення № 780.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, де наказом Голови Державної прикордонної служби України від 10.07.2018 № 630-ос звільнений, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас за станом здоров`я та наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.07.2018 № 186-ос виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, на момент виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з ним не було здійснено розрахунок за всіма видами забезпечення, зокрема, не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

Тобто, у даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються обставини перебування позивача на службі, звільнення, а також обставини щодо взаємовідносин позивача із відповідачами щодо індексації грошового забезпечення.

Зокрема, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із запитом на інформацію від 16.12.2019, в якому просив, зокрема, у разі нездійснення йому нарахування та виплати індексації за період з 10.01.2018 по 01.03.2018 повідомити причини невиплати (з посиланням на норми існуючого законодавства) та виплатити йому невиплачену індексацію грошового забезпечення, а також у разі не нарахування і відповідно не здійснення йому виплати індексації за період з 10.01.2018 по 01.03.2018, просив надати відомості про розмір (суму) індексації, яка повинна була б бути нарахована за кожен місяць окремо за період з 10.01.2018 по 01.03.2018.

Листом від 23.12.2019 № 11/А-4/Пі/4 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що нарахована сума індексації грошового забезпечення, що підлягає йому до виплати, за період проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 та перебування на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 з 11.01.2018 по 28.02.2018 складає 0,00 гривень.

Також, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із запитом на інформацію від 16.12.2019, в якому просив, зокрема, у разі нездійснення йому нарахування та виплати індексації за період з 01.07.2015 по 10.01.2018 повідомити причини невиплати (з посиланням на норми існуючого законодавства) та виплатити йому невиплачену індексацію грошового забезпечення, а також просив, у разі не нарахування і відповідно не здійснення йому виплати індексації за період з 01.07.2015 по 10.01.2018, просив надати відомості про розмір (суму) індексації, яка повинна була б бути нарахована за кожен місяць окремо за період з 01.07.2015 по 10.01.2018.

Листом від 23.12.019 № 11/Л-66/Пі-7475 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомило позивача про те, що запитувану інформацію про розмір (суму) індексації за період з 01.07.2015 року по 10.01.2018 року надати не має можливості тому що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), Законом України від 05 жовтня 2000 року №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III), Законом України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

За змістом частини 3 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 18 Закону №2017-III Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За визначенням частини 2 статті 19 Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка у період до 31.12.2015 та в розмірі 103 відсотка, у період з 01.01.2016.

Частинами 1, 2, 4 та 6 статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 1-1 Порядку №1078 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка у період до 31.12.2015 та в розмірі 103 відсотка, у період з 01.01.2016.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 4 Порядку №1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Наведені норми у сукупності свідчать про те, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Разом з тим, як у відзиві на позовну заяву так і у листі-відповіді від 23.12.019 № 11/Л-66/Пі-7475 ІНФОРМАЦІЯ_3 як на підставу не проведення індексації грошового забезпечення позивача зазначило про відсутність бюджетних коштів.

Вказані підстави для відмови у виплаті позивачу індексації грошового забезпечення зазначені і у листі-відповіді від 23.12.2019 № 11/А-4/Пі/4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В той же час, як вже було зазначено вище, пунктами 2, 6 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 чітко визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.

При цьому, суд враховує, що статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У даному випадку, відповідачами по суті визнається наявність обов`язку щодо нарахування індексації за наведений період, однак, відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 11.01.2018 по 01.03.2018, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується позовних вимог щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 10.01.2018, то суд проаналізувавши наявні матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Так, до відзиву на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 надано заяву (том 1 а.с. 57) про примирення сторін, яка підписана представником ІНФОРМАЦІЯ_3 та має наступний зміст: «Ми, ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ) в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 (далі - Відповідач) та ОСОБА_1 (далі - Позивач), що є сторонами у справі № 640/1680/20, яке знаходиться в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва домовились про укладення спільної заяви про примирення сторін на наступних умовах:

1. Відповідач на підставі звернення Позивача здійснить нарахування та виплату останньому індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 10.01.2018 року.

2. Позивач з моменту підписання даної заяви не матиме жодних претензій до Відповідача з приводу нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, а також інших похідних від цього компенсаційних виплат та відмовляється від своїх заявлених у справі № 640/1680/20 позовних вимог.

3. Відповідач гарантує, що нарахування та виплата Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 10.01.2018 року відбудеться протягом місяця з дня надходження до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернення Позивача з реквізитами для перерахунку коштів.

4. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї заяви, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх сторін, в тому числі й держави»,

Відтак, у вказаній заяві відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 просить суд постановити ухвалу про затвердження умов примирення у справі № 640/1680/20 та закрити провадження у справі № 640/1680/20.

Аналогічна за змістом заява, подана також позивачем, яка скріплена власноручним підписом позивача. При цьому, як у такій заяві, так і супровідному листі позивач просив постановити ухвалу про затвердження умов примирення та закрити провадження у справі.

В той же час, судом встановлено, що на виконання вказаних домовленостей, ІНФОРМАЦІЯ_3 28.05.2020 відповідно до платіжного доручення № 345 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 10.01.2018 у сумі 4753,65 грн. (том 1 а.с. 64-65).

При цьому, вказані обставини позивачем не заперечуються та не спростовуються, що свідчить про усунення відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_3 порушень по відношенню до відповідача. Зазначені обставини свідчить про те, що підстави для затвердження судом умов примирення відпали, зважаючи на усунення відповідачем 1 порушень прав позивача та, відповідно, відсутні підстави для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо заперечень позивача проти закриття провадження у справі, в яких позивач зазначив, що він не отримував копії такої заяви, і не знає, чим керується ІНФОРМАЦІЯ_3, клопочучи про закриття провадження у справі. Також позивач у вказаній заяві зазначив, що існують підстави для відмови у закритті провадження внаслідок того, що після подання ним позову та відкриття провадження у справі, на нього в телефонному режимі вийшли представники ІНФОРМАЦІЯ_3 та запропонували повністю виплатити йому заборгованість по індексації. Натомість, він мав визнати відсутність претензій до відповідача. На його питання, йому було оголошено суму заборгованості, яка за словами представників, складала більш як 16 тис. грн.

Додає, що він погодився на вказані умови, однак в обумовлений час йому на рахунок надійшла сума 4753.65 грн. На його питання щодо невідповідності суми коштів раніше обумовленим, в телефонному режимі представники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що в бухгалтерській службі відповідача існують різні точки зору щодо бази та методики обрахування індексації доходів, і ними нарахована та виплачена сума, яка є мінімальною та безспірною з боку відповідача.

Разом з тим, позивач зазначає, що враховуючи наявність нормативної бази, яка регулює питання виплати індексації населенню, йому не зрозумілі аргументи ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність нібито різних методик та підходів до нарахування індексації, з огляду на що результат намагання врегулювати питання в позасудовому порядку з відомством, якому віддав більш як 30 років, не дозволяє зробити висновок про безумовно повне відновлення відповідачами моїх законних прав та інтересів.

Між тим, судом беруться до уваги доводи позивача у вказаному клопотанні щодо виплати йому коштів у розмірі 4753,65 грн. Однак, суд звертає увагу заявника на те, що звертаючись до суду з даним позовом, предметом позиву були неврахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період, зокрема, з 01.06.2015 по 10.01.2018 та, як наслідок зобов`язати відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення без зазначення конкретної суми такої виплати індексації, у зв`язку з чим, виходячи з аналізу вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд не надає оцінку сумі нарахованої та виплаченої ІНФОРМАЦІЯ_3 розміру індексації за період з 01.06.2015 по 10.01.2018.

Варто також зауважити, що подаючи заяву про припинення сторін, яку підписано сторонами, у такій заяві сторонами не було обумовлено суму індексації грошового забезпечення, яка підлягає виплаті за період з 01.06.2015 по 10.01.2018, тоді як з моменту її підписання позивач не має жодних претензій до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 (пункт 2 умов заяви), що також свідчить про відсутність у суду обов`язку надання оцінки розміру виплати такої індексації.

При цьому, суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України у повному обсязі не доведено законності дій щодо не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 11.01.2018 по 01.03.2018.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2018 по 01.03.2018.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.01.2018 по 01.03.2018.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін