Справа № 580/4599/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року справа № 580/4599/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.06.2022 № 17 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в колгоспі Радянська Україна з 10.07.1987 до 03.01.2001 на посаді вихователя, який давав би право на отримання пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач має достатній стаж на посаді вихователя, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, що підтверджено судовим рішенням, однак відповідач протиправно відмовив у призначенні позивачу пенсії за відсутності законних підстав.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

27.10.2022 відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні, зазначивши при цьому, що відповідно до поданих позивачем документів, страховий стаж становить 35 років 9 місяців 4 дні, у тому числі 16 років 9 місяців 9 днів робота, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. При цьому, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі № 580/11319/21 до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи з 10.07.1987 по 03.01.2001, але до спеціального стажу роботи даний період не зараховано, оскільки рішення суду не містить такого зобов`язання.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 10.11.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0214-8/69402 від 19.11.2021 позивачеві повідомлено, що оскільки згідно пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців. До досягнення 55 річного віку право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, які в період до 11.10.2017 мали вислугу років на відповідних посадах не менше 26 років 6 місяців.

За поданими позивачем документами до стажу за вислугу років не зараховано періоди роботи в колгоспі Радянська Україна з липня 1987 року по січень 2001 року, оскільки запис про роботу в трудовій книжці колгоспника від 17.04.1992 серії НОМЕР_1 не закріплений печаткою організації, в уточнюючій довідці від 09.11.2021 № 841/02-09 не зазначено дитячий заклад освіти, в якому працювала особа та посада.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення № 03 від 17.11.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

За наслідками судового оскарження вказаного рішення суду, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі № 580/11319/21, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 17.11.2021 № 03 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в колгоспі Радянська Україна з 10.07.1987 по 03.01.2001 на посаді вихователя.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 07.06.2022 № 17 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Підставою прийняття вказаного рішення зазначено, що рішення суду не містить зобов`язання щодо зарахування періоду роботи з 10.07.1987 до 03.01.2001 до спеціального стажу роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, тому даний період зараховано до страхового стажу, але не зараховано до спеціального стажу.

Не погоджуючись із цим рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач за захистом своїх прав звернулась в суд з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з п. 2-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення. Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017.

Аналіз змісту пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування дозволяє дійти висновку про те, що пенсія за вислугу років згідно зі статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення може бути призначена лише особам, які мають стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений відповідними статтями Закону України Про пенсійне забезпечення, станом на 11.10.2017.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.

Пунктом е статті 55 Закону № 1788 (в редакції, чинній до 01.04.2015 ) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213), зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію (абзаци перший - одинадцятий пункту е статті 55 Закону № 1788), а Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911) встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті е статті 55 Закону № 1788.

Так, відповідно до внесених змін пунктом е статті 55 Закону № 1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 по 31 березня 2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 по 31 березня 2017 - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 по 31 березня 2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 по 31 березня 2019 - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 по 31 березня 2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 по 31 березня 2021 - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 по 31 березня 2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 по 31 березня 2023 - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 по 31 березня 2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними, зокрема, такого віку: 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 по 31 грудня 1970 .

В свою чергу, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

З наведеного випливає, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Конституційний Суд України вказав, що положення пункту а статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті а статті 54 Закону № 1788, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах е, ж статті 55 Закону № 1788, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Також, Конституційний Суд України зазначив, що положення пункту а статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави, з огляду на що, оспорювані положення пункту а статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту а статті 54, статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911.

Отже, на день звернення позивача із заявою від 10.11.2021 про призначення пенсії за вислугу років, пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Відповідно до розділу 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, до вказаного переліку віднесені такі працівники дошкільних навчальних закладів всіх типів:

- директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Отже, робота на посадах вихователів дитячих садочків дає право на зарахування спеціального освітнього стажу.

Зміст листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0214-8/69402 від 19.11.2021 свідчить, що загальний страховий стаж позивача становить 35 років 9 місяців 4 дні, у тому числі 16 років 9 місяців 9 днів робота, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на посаді вихователя станом на 11.10.2017.

Отже, наявність у позивача спеціального стажу 16 років 9 місяців 9 днів не є спірним.

При цьому, у вказаному листі зазначено, що до стажу за вислугу років не зараховано періоди роботи в колгоспі Радянська Україна з липня 1987 року по січень 2001 року, оскільки запис про роботу в трудовій книжці колгоспника від 17.04.1992 серії НОМЕР_1 не закріплений печаткою організації, в уточнюючій довідці від 09.11.2021 №841/02-09 не зазначено дитячий заклад освіти, в якому працювала особа та посада.

Суд зазначає, що відповідно до мотивувальної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі № 580/11319/21, яке набрало законної сили 13.05.2022, встановлено, що позивач дійсно працювала вихователем дитячого садочка в колгоспі Радянська Україна у період з 10.07.1987 до 03.01.2001, тому має право на зарахування вказаного періоду до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, стаж позивача у період з 10.07.1987 до 03.01.2001 (13 років 5 місяців 25 днів), який дає право на отримання пенсії за вислугу років підтверджений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Зважаючи, що станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії її стаж на посаді вихователя становив більше 30 років, суд дійшов висновку про наявність у неї права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е статті 55 Закону № 1788.

Враховуючи зазначене, відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідного стажу є протиправною, а пенсійний орган не довів законності спірного рішення від 07.06.2022 № 17.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст. 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому на виконання ст. 9 КАС України суд для повного захисту прав позивача вирішив вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до п. е статті 55 Закону № 1788, зарахувавши до її стажу роботи період роботи в колгоспі Радянська Україна з 10.07.1987 до 03.01.2001 на посаді вихователя, який дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1 та 2 у рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.06.2022 № 17 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 10.11.2021 пенсію за вислугу років відповідно до пункту е часини 1 статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення, зарахувавши до стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, період роботи в колгоспі Радянська Україна з 10.07.1987 до 03.01.2001 на посаді вихователя.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28.10.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК