Справа № 320/14399/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Київ № 320/14399/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції від 29.12.2021 просив суд:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 98 від 08.10.2021 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи, а саме з 1982 року по 1994 рік та з 1995 року по 1999 рік, зарахувати стаж відповідно до архівних довідок № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, виданих Яготинським міським трудовим архівом, з дати звернення позивача із заявою про призначення пенсії 04.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи, а саме з 1982 року по 1994 рік та з 1995 року по 1999 рік відповідно до архівних довідок № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, виданих Яготинським міським трудовим архівом, у зв`язку із цим відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до ухвали від 15.11.2021 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області 23.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області позов не визнало, у задоволенні позовних вимог просило відмовити. Зі змісту відзиву також установлено, що заява позивача опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів: заява від 04.06.2021 опрацьовувалась Сумською областю, перевірялась справа у Донецькій області, заява від 04.10.2021 опрацьовувалась у Тернопільській області, перевірялась справа у Харківській області. Отже, розгляд заяви про призначення пенсії та винесення рішення про відмову у призначенні пенсії здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Пенсійна справа про відмову у призначенні пенсії позивача повинна зберігатись у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Від позивача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () з підстав, зазначених вище.

Згідно з ухвалою від 27.01.2022 судом замінено первісного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області () на належного Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ().

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатами вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Стверджував про відсутність підстав для призначення пенсії у зв`язку з недостатністю поданих документів для підтвердження необхідного страхового стажу.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .

Після досягнення пенсійного віку 60 років у жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.10.2021 та додатковими документами для призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.10.2021 № 98 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Це рішення мотивоване тим, що за наданими документами страховий стаж заявника становить 13 років 3 місяці 11 днів. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. Вік заявника 60 років.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 1982 по 1994 роки, оскільки в архівній довідці № 04-03/130 від 03.06.2021 зазначене прізвище, ім`я по батькові « ОСОБА_2 В-мир Гр.» та з 1995 по 1999 роки, оскільки зазначене прізвище в архівній довідці № 04-03/131 від 03.06.2021 «Ківа» не відповідає паспортним даним. Не працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Натомість позивач стверджував, що стаж його роботи з 1982 року по 1994 рік та з 1995 року по 1999 рік підтверджений архівними довідками № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, виданих Яготинським міським трудовим архівом та іншими документами.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, врегульовані положеннями Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи: що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до статті 3 Закону № 1788-ХІІ, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За таких обставин, рішення відповідача є такими, що не ґрунтуються на нормах права, а викладені в ньому висновки спростовані наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 14.05.1982, його загальний трудовий стаж складає 25 років 11 місяців.

Відповідно до записів у трудовій книжці, позивач працював у такі періоди:

- з 10.05.1982 по 22.08.1988 у КСП «Заповіт Леніна», стаж роботи складає 6 років 3 місяці;

- з 15.10.1988 по 15.04.1989 Продторг Яготинського РайПо, стаж роботи складає 6 місяців;

- з 15.04.1989 по 20.07.1990 Заготконтора Яготинського РайПо, стаж роботи складає 1 рік 3 місяці;

- з 26.10.1990 по 10.05.1991 Птахофабрика Яготинська, стаж роботи складає 7 місяців;

- з 14.07.1991 по 01.04.2001 КСП «Мрія», стаж роботи складає 9 років 8 місяців;

- з 05.05.2002 по 25.03.2004 ДП «Лан», стаж роботи складає 1 рік 10 місяців;

- з 01.02.2005 по 31.05.2007 ТОВ «Експосервіс», страж роботи складає 2 роки 3 місяці;

- з 19.09.2007 по 13.04.2009 ЗАО «СВС-Систем», стаж роботи складає 1 рік 6 місяців;

- з 01.03.2011 по 31.01.2013 ПП «Конгрес Центр», стаж роботи складає 1 рік 10 місяців;

- з 01.02.2013 по 01.05.2013 ДП «Магістр Варта», стаж роботи складає 3 місяці.

Крім того, відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 30.08.2021 у справі № 382/857/21, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01.09.2021, встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 14.05.1982 колгоспом «Заповіт Леніна» належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Крім того, відповідно до архівних довідок № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, виданих Яготинським міським трудовим архівом, також підтверджена трудова діяльність позивача за період з 1982 року по 1994 рік та з 1995 року по 1999 рік, на різних роботах, у тому числі й на посаді фрезеровщик та фуражир, які видані згідно з даними книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника архівного фонду № 72 Дочірнього підприємства «Лан» та підтверджують отриману позивачем заробітну плату та відпрацьовані людино-дні на «Ківа В-мир Гр.» та « ОСОБА_3 , 1961 р.н.».

При цьому у спірному рішенні відповідач наголошував, що зазначені періоди роботи відповідно до архівних довідок № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021 до стажу позивача не зараховані, оскільки зазначені в них дані «Ківа В-мир Гр.» та « ОСОБА_2 » не відповідають паспортним даним.

Із цього приводу суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у його постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку із цим мотиви відповідача в оскаржуваному рішенні, що стали підставами для незарахування до його стажу спірного періоду є неправомірними та такими, що порушують права позивача на пенсійне забезпечення.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог та обставин щодо трудової діяльності позивача, що дає право на пенсію за віком, у матеріалах справи наявні такі копії документів: архівні довідки № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, видані Яготинським міським трудовим архівом, а також трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 14.05.1982 колгоспом «Заповіт Леніна».

Відповідачем зазначені обставини не спростовані.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 98 від 08.10.2021 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком, слід зазначити таке.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд уважає, що у цьому випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Щодо дати, з якої позивачеві слід здійснити призначення пенсії, суд виходить із положень частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 04.10.2021, а 60 років позивачеві виповнилось 14.06.2021, тобто пізніше трьох місяців із дня досягнення пенсійного віку, то саме з 04.10.2021 (із дня звернення за пенсією) слід призначити пенсію та розпочати її виплату.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку про наявність в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства під час прийняття рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Як установлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення.

Натомість позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування зазначеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком, а відтак уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1816, 00 грн. згідно з квитанцією № 0.0..1 від 26.10.2021.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 908, 00 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 98 від 08.10.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, а саме з 1982 року по 1994 рік та з 1995 року по 1999 рік відповідно до архівних довідок № 04-03/130 та № 04-03/131 від 03.06.2021, виданих Яготинським міським трудовим архівом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із дати звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто з 04.10.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1816, 00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (; місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.