Справа № 200/17593/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року справа №200/17593/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 р. у справі № 200/17593/21 (головуючий І інстанції суддя Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

-визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах та період роботи за Списком № 1 з 16.02.1972 по 13.09.1972;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести позивачу перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 по 12.11.1985 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме: зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, період з 16.02.1972 по 13.09.1972 за Списком № 1 з 07.06.2021.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 р. у справі № 200/17593/21 позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 , періодів його роботи з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 по 12.11.1985 в районі Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при розрахунку стажу позивача та періоду роботи за Списком № 1 з 16.02.1972 по 13.09.1972.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3; ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з зарахуванням до його стажу періоду роботи з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 по 12.11.1985 в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, а також з зарахуванням до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду з 16.02.1972 по 13.09.1972 починаючи з 07.06.2021.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що з 02.06.2001 року позивач є одержувачем пенсійної виплати за віком призначеної на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач вказує, що за матеріалами пенсійної справи станом на теперішній час страховий стаж позивача складає 60 років 06 місяців (враховано по 28.02.2021 року), в тому числі: робота за Списком № 1 при індивідуальному коефіцієнті страхового стажу 0,60500.

Також зазначає, що станом на теперішній час середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії, взята за період з 01.10.1980 по 30.06.2000 за наданими довідками та з 01.07.2000 по 30.06.2008 за даними Системи персоніфікованого обліку, складає 15 128, 82 грн. Розмір пенсії 9 801, 84 грн., в тому числі розмір пенсії за віком 9 152,94 та доплата за понаднормовий стаж (35 років) 648,90 грн.

Щодо зарахування періодів роботи Крайньої Півночі з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 по 12.11.1985 в районах Крайньої Півночі то відповідач вказує, що зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців не має законних підстав, оскільки позивачем до Управління не було надано укладених письмових договорів про роботу на Крайній Півночі і віддалених місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі.

Щодо зарахування періоду роботи за Списком № 1 з 16.02.1972 по 19.09.1972, то відповідач зазначив про те, що позивачем не надано до управління Пенсійного фонду України пільгових довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, а тому відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи.

Також вказує на порушення позивачем строку звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий 30 листопада 1999 року, є пенсіонером, отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, яка призначена йому з 02.06.2001 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.07.2021 року позивач за допомогою Веб-порталу Пенсійного фонду України, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із зверненням відповідно до якого, зокрема, просив провести перерахунок його пенсії та зарахувати у полуторному розмірі періоди роботи з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 по 12.11.1985, а також зарахувати до стажу за Списком № 1 період роботи з 16.02.1972 по 13.09.1972.

13 серпня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За унормуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом; у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Приписами ч. 1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, визначено: громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Обчислюючи трудовий стаж за роботу у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (один рік за півтора) до 01.01.1991 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до абз.1 та 2 пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

За змістом п.п. "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох років.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Отже, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 року зараховується до стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Крім того, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що особа, яка працювала в районах Крайньої Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі не менше трьох років до 01.01.1991 року має право на пільговий розрахунок її стажу. Так, підставою для отримання пільгового стажу є сам факт роботи особи на Крайній Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі на умовах укладання нею трудової угоди не менше ніж на три роки.

Статтею 62 Закону № Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці позивача містяться наступні записи про роботу позивача, а саме:

-21.07.1975 позивача прийнято на посаду водія швидкої допомоги Аллаїховської ЦРЛ ЯАССР;

-18.10.1975 позивача звільнено з займаної ним посади за власним бажанням;

-05.10.1979 позивача прийнято на посаду тесляра третього розряду на дільницю № 3 до Ямало-Ненецького Національного округу СМУ-43 тресту «Надымгазпромстрой»;

-30.01.1982 позивача звільнено з займаної ним посади у зв`язку з переведенням;

-04.02.1982 позивача прийнято за переведенням з СМУ-43 «Надымгазпромстрой» на посаду водія третього класу для роботи на різних марках автомобілів до автобази № 11 с. Пангоди;

-12.11.1985 позивача звільнено у зв`язку з переведенням;

-12.11.1985 позивача прийнято на посаду слюсяря 5 розряду до Ямало-Ненецького Національного округу СМУ-43 тресту «Надымгазпромстрой».

-з 18.10.1982 по 01.10.1988 на ВО «Апатит» ім. С.М. Кірова м. Кировськ Мурманська область на посаді електрогазозварювальника 4 розряду;

-з 01.10.198 по 01.04.1991 на ВО «Апатит» ім. С.М. Кірова м. Кировськ Мурманська область на посаді електрогазозварювальника 4 розряду;

-з 01.04.1991 по 07.05.1992 на ВО «Апатит» ім. С.М. Кірова м. Кировськ Мурманська область на посаді електрогазозварювальника 5 розряду;

-з 19.10.2018 по 10.03.2020 на ТОВ «СРЗ» на посаді електрогазозварювальника 5 розряду.

Крім того спірні періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджуються архівною довідкою від 03.03.2005 № 1935, довідкою від 11.01.2010, що видана ВАТ «Автотранспортним підприємством № 3 «Арктиктрансгазстрой» та довідкою від 11.01.2010 № 7, що видана ВАТ «Автотранспортним підприємством № 3 «Арктиктрансгазстрой». У вказаних довідках міститься інформація про перебування підприємств, на яких працював позивач, в районах Крайньої Півночі.

За приписами абз.3 пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно положень абз.3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 18.06.2020 року у справі №537/1415/17, від 18.06.2020 року у справі №140/1319/16-а, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача і не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача періодів роботи з 21.07.1975 по 18.10.1975, з 05.10.1979 по 13.03.1980 та з 17.03.1983 в районі Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при розрахунку стажу позивача.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції № 58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачу було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці позивача, оскільки позивачем не надано до управління Пенсійного фонду України пільгових довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, а тому відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункту 3 Порядку № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

З огляду на вищевикладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (ст. 44 Закону № 1058-ІV).

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме «орган, що призначає пенсію» (за спірних правовідносин - ГУПФУ в Донецькій області) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці позивача містяться наступні записи про роботу позивача, а саме:

-16.02.1972 прийнято на посаду слюсаря з ремонту обладнання 4 розряду до Металургійного заводу «Азовсталь»;

- 04.05.1972 переведено до цеху сортового скла видувальником 4 розряду;

- 13.09.1972 звільнено з займаної посади.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, праця на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах професія, зокрема, слюсаря ремонтного в металургійному виробництві відносилася до Списку № 2

Однак постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове забезпечення» вищевказана посада була віднесена до Списку № 1, перебування на якій, надавало можливість особі користуватися правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Тому, враховуючи роз`яснення, викладені у Порядку застосування списків, щодо зарахування усього періоду роботи до пільгового стажу на відповідних посадах незалежно від дати внесення цих посад до Списків, суд приходить до висновку, що внесення посади слюсаря-ремонтника до Списку № 1 на підставі Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, державою було визнано право на зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи на посаді слюсаря-ремонтника.

Аналогічна практика застосована Верховним Судом України в постанові № 21-367а13 від 6 листопада 2013 року, за якою Верховний Суд України зазначив, що якщо під час отримання стажу відповідна робота не була передбачена у чинних на той час списках, а в подальшому її віднесено до категорії шкідливих, то такий стаж дає право на пільгову пенсію.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехов, професій та посад, праця на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах професія видувальника сортового скла відносилась до Списку № 1.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання неправомірним не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи за Списком № 1 з 16.02.1972 по 13.09.1972

Зважаючи на обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

За унормуванням ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язокщодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст.205,308,311,313,315,316,321,322,325,328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 р. у справі № 200/17593/21-залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 р. у справі № 200/17593/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та непідлягає касаційному оскарженню крімвипадків, передбачених п. 2 ч. 5ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв