Справа № 380/9431/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9431/20 пров. № А/857/11153/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В. Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, ухвалене суддею Мричко Н.І. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/9431/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600076/2 від 31.08.2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2020/00350.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим, оскільки у ньому відповідач здійснив розрахунок митної вартості на підставі інформації із сайту mobile.de про вартість аналогічного транспортного засобу.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що суд не звернув увагу на той факт, що відповідач при розрахунку митної вартості транспортного засобу, який ввозив позивач, взяв для порівняння транспортний засіб, який відрізняється маркою транспортного засобу на базі якого виготовлено транспортний засіб призначений для перевезення людей, спеціально обладнаний під житло.

З цих підстав, позивач вважає, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення про коригування митної вартості товарів, яке необхідно скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 31.07.2020 року позивач придбав транспортний засіб марки Challenger, модель Mаgeo 288ЕВ, виготовлений на базі Fiat Ducato, 2019 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 . Вартість придбаного транспортного засобу становить 35000,00 євро.

Для митного оформлення цього транспортного засобу 27.08.2020 року позивач подав електронну митну декларацію № UA209210/2020/016740.

Разом із митною декларацією позивач подав до митного оформлення транспортного засобу такі документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) від 31.07.2020 року;

- декларацію про походження товару від 23.05.2019 року № FL699437;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 27.08.2020 року № UA209060/2020/016419;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.05.2019 року № НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 24.08.2020 року № НОМЕР_3 ;

- внутрішній договір (контракт) доручення від 07.08.2020 року № НМВ140002;

- договір про надання послуг митного брокера від 25.08.2020 року № 25080-2/2020;

- фінансову гарантію у вигляді грошової застави від 25.08.2020 року;

- сертифікат відповідності колісного транспортного засобу від 27.08.2020 року № UA.014.11984-20.

У ході митного оформлення відповідач виявив розбіжності щодо ціни товару, тому зобов`язав позивача надати додаткові документи.

Внаслідок того, що позивач не надав додаткових документів, а також через те, що відповідач має інформацію щодо ціни на аналогічний товар, відповідач 31.08.2020 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600076/2, відповідно до якого визначив митну вартість імпортованого позивачем транспортного засобу у сумі 42672,00 євро.

Того ж числа відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2020/00350.

Вважаючи рішення та картку відмови протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:

- за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності цих документів відповідач зобов`язав позивача подати висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено виявленими розбіжностями щодо ціни товару, через те, що у рахунку-фактурі від 31.07.2020 року ціна товару 35000 євро вказана, як вартість нетто, тобто без врахування податків, а у фактурі від 03.08.2020 року, як ціна з врахуванням податків, тобто ціна брутто. Крім того, у листі продавця від 28.08.2020 року зазначено, що 35000 євро це ціна нетто.

Зважаючи на цю інформацію, апеляційний суд вважає, що витребування у позивача платіжних документів про оплату товару, транспортних документів та висновку про вартісні характеристики товару було обґрунтованим, оскільки у відповідача є інша інформація щодо вартості подібного (аналогічного) товару.

Позивач, в ході консультацій із митним органом, не надав відповідачу документів, які витребовував відповідач. З цього слідує, що позивач не довів, що митною вартістю товару є ціна вказана у договорі.

Відповідно до наведених вище норм МК України, у випадку коли позивач не довів визначену ним митну вартість товару, то у відповідача виникає обов`язок самостійно визначити митну вартість такого товару, шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу призначеного для перевезення людей, спеціально обладнаного під житло зазначив, що визначив митну вартість цього товару на підставі інформації із сайту mobile.de взявши за основу ціну транспортного засобу призначеного для перевезення людей, спеціально обладнаного під житло марки Challenger, модель Mаgeo 288, виготовленого на базі Ford Transit.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Це пов`язано із тим, що для порівняння і коригування митної вартості транспортного засобу, який ввіз позивач, відповідач взяв інформацію про ринкові ціни транспортного засобу призначеного для перевезення людей, спеціально обладнаного під житло марки Challenger, модель Mаgeo 288, виготовленого на базі Ford Transit.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач ввіз для митного оформлення транспортний засіб призначений для перевезення людей, спеціально обладнаний під житло марки Challenger, модель Mаgeo 288ЕВ, що виготовлений на базі Fiat Ducato.

Отже, транспортний засіб, який взяв для порівняння і коригування митної вартості відповідач відрізняється маркою автомобільного бренда на базі якого виготовлено транспортний засіб призначений для перевезення людей, спеціально обладнаний під житло.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Також слід скасувати картку відмови, яка є похідною від рішення про коригування митної вартості товару.

Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, внаслідок чого прийняв невірне рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання позову позивач сплатив 840,80 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в справі № 380/9431/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600076/2 від 31.08.2020 року;

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Тернопільської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2020/00350.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби сплачений за подання позову судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 27.10.2022 року