Справа № 560/6446/22
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 р. м. Чернівці Справа № 560/6446/22

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Хмельницького окружного адміністративного суду щодо визначення стажу роботи судді ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Хмельницький окружний адміністративний суд зарахувати судді Майстеру Полікарпу Михайловичу до суддівського стажу період виконання обов`язків слідчого у Відділі внутрішніх справ Летичівського райвиконкому Хмельницької області з 06.09.1982 року по 01.10.1984 рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в червні 2022 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою про врахування до стажу роботи судді період служби Державтоінспектором у Відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому Хмельницької області з 06.09.1982 р. по 01.10.1984 р. Проте, листом від 15.06.2022 позивачу було відмовлено в задоволенні вказаних вимог.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року справу №560/6446/22 направлено до Сьомого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року справу №560/6446/22 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Чернівецького окружного адміністративного суду.

29 червня 2022 року справа №560/6446/22 надійшла до Чернівецького окружного адміністративного суду та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Мареничу І.В.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що жодна правова норма - ні Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ні Закону України "Про статус суддів" - не передбачає можливості до стажу роботи суддів зарахувати стаж роботи на посаді, яку просить позивач.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

05.05.2022 р. Летичівським районним судом Хмельницької області видано довідку, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 дійсно працював на посаді державтоінспектора ДАІ Летичівського РВВС Хмельницького облвиконкому з 1982 по 1984 роки здійснював дії спрямовані на проведення дізнання та виконання окремих доручень, щодо проведення слідчих дій у кримінальних справах за ст.215 КК України "Порушення правил безпеки руху і експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами".

01.06.2022 р. Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Хмельницькій області видано довідку відповідно до змісту якої вказано, що в період з 06.09.1982 по 01.10.1984 перебуваючи на посаді державтоінспектора відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому УВС Хмельницького облвиконкому відповідно до функціональних обов`язків працівників ДАІ УВС Хмельницького облвиконкому позивачем здійснювались дії спрямовані на проведення дізнання та виконання окремих доручень, щодо проведення слідчих дій у кримінальних справах за ст.215 КК України "Порушення правил безпеки руху і експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами".

15.06.2022 р. відповідачем надано відповідь на заяву позивача щодо врахування до стажу судді періоду перебування на посаді державтоінспектора відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому з 06.09.1982 по 01.10.1984. Повідомлено, що наступне задоволенню не підлягає, враховуючи вимоги статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді :

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Вважаючи таку відмову відповідача у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді державтоінспектора відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (Далі - Закон №1402-VIII).

У відповідності до ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 5 ст.135 Закону №1402-VIII визначено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Стаж роботи судді визначається статтею 137 Закону №1402-VIII. Згідно ч.1 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 2 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2509-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" статтю 137 Закону № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Водночас передбачені частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018.

Крім цього, абзацом 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, зазначені норми пов`язують визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

У даному випадку, у разі здійснення перерахунку стажу слід враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, що діяли на момент призначення (обрання).

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, висловили свою думку у спільному листі від 05 листопада 2018 року "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді", відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18 зазначила, що внесенні до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII зміни Законом №2509-VIII від 12 липня 2018 року дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалась законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Отже, слід враховувати те, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді був чинним Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-XII, а питання визначення стажу було врегульовано статтею 7 цього закону.

Згідно частини першої статті 7 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Отже, нормою, яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Оскільки позивачу було зараховано до стажу роботи на посаді судді стаж роботи, який надавав право для призначення на посаду судді, отже підстави для додаткового зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді ще двох років в галузі права (на посаді Державтоінспектора Відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому) відсутні.

Зазначене узгоджується із позиціями Верховного Суду щодо застосування норм права, які регулюють спірні відносини за подібних обставин, у постановах від 13 травня 2021 року у справі №640/6062/19, від 29 квітня 2021 року у справі №160/375/19.

Відповідно до частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

З огляду на викладене, робота на посаді Державтоінспектора Відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому у зазначені вище періоди не може бути зарахована до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років, відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) позивача.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду щодо застосування частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII за подібних обставин у постановах від 12.03.2021 у справі №1540/4723/18, від 21.10.2020 у справі №340/1102/19.

Враховуючи наведені обставини справи та норми законодавства, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних дій та рішень відповідача, тим самим погоджуючись із позицією щодо відсутності законних підстав для зарахування позивачу до його стажу роботи на посаді судді додатково роботи на посаді Державтоінспектора Відділу внутрішніх справ Летичівського райвиконкому.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Хмельницький окружний адміністративний суд (вул. Козацька, 42, м.Хмельницький, 29009, Код )

Суддя І.В. Маренич