Справа № 153/1004/22
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2022 р. Справа153/1004/22

Провадження2-а/153/15/22-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дмитрійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області,поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Корчинського Олександра про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ №755599 від 19.07.2022, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. У вказаній постанові зазначено, що 19.07.2022 о 22 годині 15 хвилині по вулиці Жукова в м.Ямпіль, керуючи автомобілем «TOYOTA» RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР. Позивач вважає вказану постанову незаконною та упередженою, оскільки 19.07.2022 він, керуючи транспортним засобом «TOYOTA» RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Жукова в м.Ямпіль Вінницької області, здійснив зупинку транспортного засобу, поставивши на аварійний сигнал. У зв`язку з тим, що він є директором та співвласником сільськогосподарського підприємства, а в той час на підприємстві проводився збір урожаю, він забрав з поля комбайнера ОСОБА_2 та ваговика ОСОБА_3 , яких на транспорті підвозив в м.Ямпіль. Автомобіль зупинив, щоб робітники вийшли з нього. В цей час, біля 22 години 15 хвилин, до автомобіля, який стояв, підійшли працівники поліції та висловили вимогу пред`явити водійські права. Оскільки він виходив з автомобіля, тому, відповідно, і не був пристебнутий ременем безпеки. Працівники поліції не врахували його пояснення та доводи і склали протокол про порушення ним правил дорожнього руху. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ №755599 від 19.07.2022, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень й закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

14.10.2022 за вх.№5635 представником відповідача Дмитрук Ю.В. надано відзив, в якому зазначено, що Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не визнає позовної заяви, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Зазначила, що стягнення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, накладено на позивача інспектором у межах наданих йому повноважень і під час виконання ним службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України. Доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. Просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник позивача адвокат Дмитрійчук А.А., позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Вказала, що 19.07.2022 ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем, а лише знаходився за кермом автомобіля, який не рухався, що вбачається також із наданого поліцейським відеозапису.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, про що свідчить підпис уповноваженої особи в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач поліцейський Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Корчинський О. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, про що свідчить підпис уповноваженої особи в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Із показань свідка ОСОБА_2 встановлено, що він працює комбайнером в ПП «Феодосія Агро». 19.07.2022, біля 22години, ОСОБА_1 запропонував підвезти його та ОСОБА_3 додому. По вулиці Жукова в м.Ямпіль ОСОБА_1 зупинився, включив аварійку і вони вийшли з автомобіля. В той час до ОСОБА_1 підійшов поліцейський. Працівники поліції не зупиняли транспортний засіб ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 сам зупинив автомобіль для того, щоб він та ОСОБА_3 вийшли з нього.

Із показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що вона працює в ПП «Феодосія Агро» вагарем. 19.07.2022, близько 22 години, керівник підприємства ОСОБА_1 підвозив її додому і зупинив автомобіль на вулиці Жукова в м. Ямпіль. Оскільки вона не могла відкрити дверку в автомобілі, тому ОСОБА_1 відкрив їй двері, вона вийшла з автомобіля і пішла додому. Більше вона нічого не бачила.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків та дослідивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що 19.07.2022 року поліцейським СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Корчинським О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії БАБ №755599 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.07.2022 о 22 годині 15 хвилині по вулиці Жукова в м.Ямпіль, керуючи автомобілем «TOYOTA» RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3.в Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

У відповідності до положень ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Статтею 40 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, здійсненим за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що до автомобіля позивача, який не рухався та перебував із включеним аварійним сигналом підійшов працівник поліції висунувши вимогу позивачу пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що останній погодився та надав відповідні документи, після цього поліцейський одразу запитав чому ОСОБА_1 не користується ременем безпеки, позивач вказав, що зупинився оскільки мав висадити пасажирів, а тому знаходився без пристебнутого ременя безпеки.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та безпосередньо зафіксували факт керування останнім транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки, що дало би підстави поліцейському для складання відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопрушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ст.77 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем 19.07.2022 о 22 годині 15 хвилин по вулиці Жукова в м.Ямпіль Вінницької області адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність належних та достовірних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, беручи до уваги наявність обґрунтованих сумнівів у доведенні вини останнього, які трактуються на його користь та те, що його вина не випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 79, 122, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Корчинського Олександра про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №755599 від 19.07.2022, про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2022 року.

Суддя Р.В. Швець