Справа № 200/248/22
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Справа№200/248/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О.,

секретар судового засідання: Супрун Г.С.;

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: Зубар М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі ГУ СБУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто 16 квітня 2019 року; - зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто 16 квітня 2019 року; - визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення; - зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення; - стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі - 8 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення. Також на те, що відповідач не сплатив їй компенсацію за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що оскільки «додаткова відпустка учасникам бойових дій» не належить до відпусток, визначених в абзаці третьому пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то за її невикористання не може бути виплачена грошова компенсація. Зазначає, що в спірний період, а саме 23.05.2016, позивач була переведена на посаду заступника начальника фінансового відділу Управління СБ України в Донецькій області. При цьому, статусу новоприйнятого працівника або такого, що використав відповідні види відпусток, позивач у цей період не мала. Вважає, що оскільки до 23.05.2016 позивач не належала до тих категорій працівників, які зазначені у пункті 10-2 Порядку, то ця норма не може бути застосована у його правовій ситуації до 23.05.2016. Також зазначає, що у спірний період, а саме 23.08.2017, позивач була переведена на посаду заступника начальника фінансового відділу 1 управління Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях. Згідно з довідкою від 20.01.2022 № 21 посада заступника начальника фінансового відділу 1 управління ГУ СБУ введена в штаті ГУ СБУ наказом Голови СБУ від 21.08.2017 №042. Зазначає, що 23.08.2017 позивач була переведена на посаду, яка взагалі не існувала до 21.08.2017. Відповідно, з 23.08.2017 відсутні підстави для застосування січня 2008 року як базового місяця. Крім того зазначає, що у Державних бюджетах України та, відповідно, у кошторисах ГУ СБУ на 2016-2018 роки не були передбачені кошти для проведення індексації грошового забезпечення співробітників ГУ СБУ у період до лютого 2018 року. Також вважає, що оскільки вимога позивача стосовно виплати на його користь суми індексації є безпідставною, то, відповідно, ГУ СБУ вбачає відсутність підстав і для задоволення похідної вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 9 лютого 2022 року розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 4 березня 2022 року.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Ухвалою суду від 1 червня 2022 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 призначено підготовче засідання на 19 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 жовтня 2022 року.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 16.01.2018.

Позивач, має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.08.2015.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача з рапортом від 05.11.2021 яким просила, виплатити їй грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2019 рік, також просила нарахувати і виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 12.08.2008 по 16.04.2019.

Листом ГУ СБУ від 02.12.2021 № 78/2/15/Д-397/11/149 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для задоволення її прохання. Також зазначено, що в період з 12.03.2008 по січень 2015 року їй нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у загальному розмірі 2769,09 грн. Повідомлено про те, що ГУ СБУ буде здійснено нарахування та виплату їй індексації за період з березня 2018 року по 16.04.2019 рік.

Позивач надала до суду копію довідки ГУ СБУ від 26.11.2021 № 15/253 про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2009 року по січень 2015 року, відповідно до якої позивачу нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення в загальному розмірі 2769,09 грн.

Також позивач надала до суду копію довідки ГУ СБУ від 11.04.2019 № 317 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в якій зазначено, що ОСОБА_1 в період з 15.07.2014 по 31.10.2014, з 01.11.2014 по 14.12.2014, з 10.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 10.04.2016, з 23.04.2016 по 10.07.2016, з 31.07.2016 по 01.08.2016, з 31.08.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 12.02.2017, з 25.02.2017 по 17.04.2017 і з 29.04.2017 по 01.08.2017, з 19.08.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 04.03.2018 та з 08.03.2018 по 30.04.2018 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області.

Відповідно до копії довідки ГУ СБУ від 11.04.2019 № 318 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення установлено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 01.05.2018 по т.ч. брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Маріуполь Донецької області.

У копії довідки ГУ СБУ від 20.01.2022 № 21 зазначено, що наказом Голови Служби безпеки України від 21 серпня 2017 року №042 в штаті Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях введена посада заступника начальника фінансового відділу 1 управління. Також зазначено, згідно з наказом Голови Служби безпеки України від 31 жовтня 2017 року №044 - 1 управління Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях перейменовано в 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях.

Відповідач також надав до суду від 31.01.2022 № 8 за матеріалами особової справи ОСОБА_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 23.05.2016 по 16.04.2019 проходила службу на наступних посадах: - з 23.05.2016 наказом УСБУ в Донецькій області від 23.05.2016 № І70-ос призначена на посаду заступника начальника фінансового відділу УСБУ в Донецькій області; - з 23.08.2017 наказом ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 22.09.2017 № 288-ос призначена на посаду заступника начальника фінансового відділу 1 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях (наказом Голови СБУ від 31.10.2017 № 044 1 управління перейменовано у 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області)); - звільнена з військової служби наказом СБУ від 22.03.2019 № 368-ос за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, та підпунктом «а» (за станом здоров`я - непридатна до військової служби в мирний час, обмежено придатна у воєнний час) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Служби безпеки України, з наданням права носіння військової форми одягу; - з 16.04.2019 наказом ГУ СБУ від 12.04.2019 № 164-ос виключена зі списків особового складу.

Статтею 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частинами 1 і 6 ст. 5 указаного Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Також ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

При цьому, п.п. 4, 5 і 6 Порядку № 1078 установлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 10-2 Порядку № 1078, який застосовується з 01.10.2015, установлено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, суд звертає увагу на те, що приписами п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 (який застосовувався до 01.12.2015), було передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18 зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів і в позові не наведеного обґрунтованих розрахунків, які б свідчили про те, що сума нарахованої і виплаченої позивачу індексації не відповідає діючому законодавству України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів і в позові не наведеного обґрунтованих розрахунків, які б свідчили про те, що при здійсненні з позивачем розрахунку при звільненні їй не було виплачено компенсації за всі невикористані дні відпустки у встановленому законодавством України розмірі.

Статтями 1 і 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що позовні вимоги щодо наведеної компенсації є похідними, а тому відсутні відстави для задоволення позову в цій частині.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний код: 20001504, 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд. 56) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, скорочене рішення проголошене в судовому засіданні 26 жовтня 2022 року. У повному обсязі рішення буде складене протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 31 жовтня 2022 року.

Суддя К.О. Куденков