Справа № 480/4894/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 р.Справа № 480/4894/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 09.12.21 року по справі № 480/4894/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (далі по тексту позивач, ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон») звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту ГУ ДПС у Сумській області, відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 20.05.2021 № 03;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» () судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат, що пов`язані із прибуттям до суду представників.

В обґрунтування позову зазначено про безпідставність суджень суб`єкта владних повноважень, які викладені в акті перевірки № 1933/18-28-07-03-20/12602750/56 від 14.04.2021, щодо завищення ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на розрахунковий рахунок по декларації за січень 2021 року на суму ПДВ - 43244,00 грн, внаслідок порушення вимог п. 26-1 підрозділу 2 розділу XX ПК України по господарській операції з впровадження Програмного комплексу за договором, укладеним між позивачем та ТОВ НВП «Інформаційні Технології».

З посиланням на абзац 2 відповіді 2 Узагальнюючої податкової консультації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2021 № 238, наполягав на тому, що послуги з впровадження Програмного забезпечення по підпроекту «Бухгалтерський і податковий облік» етап «моделювання системи» за умовами Договору № 1034/1118-17 від 22.11.2017 та Статуту проекту не є складовою частиною постачання програмної продукції, їх вартість не включається до складу вартості програмної продукції і надання таких послуг жодним чином не пов`язано з внесенням будь-яких змін, оновлень чи доповнень до Програмного комплексу, а тому звільнення від оподаткування ПДВ відповідно п. 26-1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (далі ПК України) на вказану операцію не повинно розповсюджуватися.

Враховуючи, що на підставі акту від 31.10.2019 № 1034/1118-17/941 за вказаним Договором позивачем були прийняті послуги за період з 01.06.2018 по 31.10.2019 за етапом «Моделювання систем» за підпроектом «Бухгалтерський і податковий облік» на суму 487971,68 грн та виписана податкова накладна № 9031023 від 31.10.2019 на суму 259461,20 грн, в т.ч. ПДВ - 43243,53 грн, яка була належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, вважає, що ТОВ НВП «Інформаційні технології» мало всі підстави для включення даної податкової накладної до податкового кредиту за жовтень 2019, та до сум з бюджетного відшкодування у декларації за січень 2021 року.

Крім того, стверджує, що відповідачем не дотримано вимог п. 109.3 ст. 109 ПК України та не доведено вину позивача у вчиненні податкового правопорушення, передбаченого п.123.2 ст.123 ПК України, внаслідок чого безпідставно застосовано до нього штрафну санкцію у розмірі 25% від суми завищення бюджетного відшкодування ПДВ.

22.11.2021 до Сумського окружного адміністративного суду представником позивача подано заяву, в якій з посиланням на ст.ст. 132, 135, 139 КАС України просив стягнути на користь ТОВ «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області витрати, що пов`язані із прибуттям до суду на загальну суму 6392,24 грн, з яких : добові представників в судових засіданнях 21.09.2021, 11.10.2021, 25.10.2021, 11.11.2021 1200 грн (4 засідання Х 300 грн); витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту - 5190,24 грн відповідно доданого до заяви розрахунку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 480/4894/21 адміністративний позов Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 20.05.2021 № 03.

Стягнуто на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41615, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13,м. Суми, Сумська область,40009, код ЄДРПОУ ВП 43995469) суму судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 480/4894/21 в задоволенні заяви представника Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду по справі № 480/4894/21 відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон». Замінено позивача по справі № 480/4894/21 з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон».

За наслідками апеляційного перегляду рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 480/4894/21 постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на зазначене рішення залишено без задоволення, а рішення без змін.

Позивач, не погодившись із вказаним додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 480/4894/21 та ухвалити нове, яким заяву представникаТОВ «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду від 16.11.2021 № 3522, задовольнити, стягнути на користь ТОВ «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469) витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 6390,24 грн.

Апеляційна скарга мотивована незгодою з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження понесених витрат, зокрема, документів про отримання пального, якими на переконання позивача є надані до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ДП «АВІАКОН», видаткової накладної від 14.09.2021 №РН-001090 про купівлю бензину А-95 підприємством, довідки про вартість транспортних витрат, пов`язаних із пересуванням за маршрутом Конотоп-Суми-Конотоп із розрахунку відстані 266 км (за інформацією Google Карти відстань від ДП «АВІАКОН» (м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25) до Сумського окружного адміністративного суду (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 159) складає 133 км.), довідки про заробітну плату водія за відповідні місяці.

При цьому, розрахунок витрат пального здійснено з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.11.2020 по справі № 806/1943/18, та зазначено в Довідці про вартість транспортних витрат з розрахунку витрат пального (А-95) * 7,5 л/100 км=22,65 грн./л X 7,5л/100 км X 266 км = 451,87 грн.

Стверджує, що участь у судових засіданнях 21.09.2021, 11.10.2021, 25.10.2021, 11.11.2021 представника позивача Рибець В.М., яка була направлена у відрядження на автомобілі Мітцубісі Ланцер НОМЕР_1 разом з водієм ОСОБА_1 , підтверджується наказами по підприємству від 20.09.2021 № 2049, від 09.10.2021 № 2265, від 22.10.2021 № 2370, від 10.11.2021 № 2525 та посвідченнями про відрядження від 20.09.2021 № 851, № 852, від 09.10.2021 № 955, № 956, від 22.10.2021 № 1004, № 1005, від 10.11.2021 № 21041, № 1042 з відмітками суду.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

17.10.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи № 480/4894/21 призначено у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на 24.10.2022 о 13-15 годин, проте у зв`язку з оголошенням о 13 год. 32 хв. масштабної повітряної тривоги по всій території України, колегія суддів ухвалила відкласти розгляд справи до закінчення повітряної тривоги та повідомила сторін, що судове засідання буде проведено одразу після її закінчення.

Сторони не прибули у судове засідання 24.10.2022 о 15 год. 05 хв. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Сумському окружному адміністративному суду, яке було перенесено до закінчення повітряної тривоги, були повідомлені належним чином про розгляд справи одразу після закінчення повітряної тривоги, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в судовому засіданні 11.11.2021 представником позивача було заявлено, що докази про розмір понесених позивачем судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Позивачем 16.11.2021 направлено до суду заяву про стягнення судових витрат, в якій позивач просить стягнути на користь Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 6390,24 грн.

В свою чергу представником відповідача подано заперечення, в якому останній просив у задоволенні заяви про стягнення витрат пов`язаних з прибуттям до суду відмовити.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 135 зазначив, що добові на відрядження працівникам позивача, як і заробітна плата водія, в силу приписів КАС України, не відносяться до витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, відтак не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що видаткова накладна № РН-001090 від 14.09.2021, згідно якої ДП «Авіакон» отримано від ТОВ ВТФ «Дайна» бензин автомобільний в кількості 7000 л. не є доказом понесених позивачем витрат на пальне в зв`язку із прибуттям до суду, оскільки позивачем не надано будь-якого документу в підтвердження отримання пального (із зазначенням дати такого отримання та кількості пального) водієм чи іншою відповідальною особою для переїзду до м. Суми для участі у судовому засіданні. Також не надано будь-яких звітів щодо фактично витраченого водієм пального.

Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

За правилами ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Такий правовий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі N 826/13271/16.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач вважає, що відшкодуванню підлягають добові представника ОСОБА_2 та водія ОСОБА_1 на загальну суму 2400 грн, витрати на пально-мастильні матеріали 1807,48 та заробітна плата водія 2182,76.

Положеннями ч. 3 ст. 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 № 590 (далі - Постанова № 590), згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснював свою діяльність в організаційно-правовій формі - державне підприємство (), засновником якого є Державний концерн "УКРОБОРНПРОМ", що свідчить про те, що утримання (фінансування) позивача здійснювалось за рахунок державних бюджетних коштів, а тому до спірних провідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» № 98 від 02.02.2011 (далі - Постанова № 98).

Відповідно до п.7 Постанови № 98, державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, окрім іншого, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 (далі - Інструкція № 59), витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Відповідно до п. 14 розділу І Інструкції № 59 підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Згідно з абз.17 ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Разом з тим, п. 10 постанови № 98 та п. 12 розділу ІІІ Інструкції № 59 передбачено, що у разі відрядження за кордон на службовому автомобілі витрати на паливно-мастильні матеріали відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Аналіз наведених правових положень, дає підстави для висновку, що сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою КМУ №98 і Інструкцією №59, норми відшкодування витрат на відрядження.

Колегія суддів зазначає, що Постанова № 590, яка відсилає до Постанови № 98, що регулює відносини щодо визначення суми, складу витрат на відрядження та умови їх відшкодування державним службовцям та іншим особам, які направляються у відрядження, не може обмежувати право особи, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративних справах, на компенсацію витрат на проїзд, пов`язаних з переїздом до суду, який знаходиться в іншому населеному пункті на власному транспорті. При цьому, повинен враховуватись баланс між необхідністю використання власного транспортного засобу та неможливістю використання транспорту загального користування.

Водночас, вищезгадані нормативно - правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на паливно-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Отже, розмір витрат, підтверджений вартістю пального, необхідного для переїзду власним транспортом, відноситься до складу судових витрат у разі переїзду до іншого населеного пункту

Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 (далі - норми витрат № 43), призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 норми витрат № 43 для автомобілів встановлюються такі види норм витрат палива, зокрема, базова лінійна норма на пробіг автомобіля - на 100 км.

Згідно з п.1.2 розділу 1 норми витрат № 43 базова лінійна норма H s встановлюється для легкових автомобілів і автобусів (повна маса яких не перевищує 3,5 т) та самоскидів - з половиною навантаження.

Базові лінійні норми по типах автомобілів наведені в таблицях додатків А і Б в розрізі моделей (модифікацій) автомобілів в алфавітному порядку (за українським та латинським алфавітом).

У зв`язку з тим, що більшість сучасних автомобілів мають багатоваріантне конструктивне виконання (комплектація однієї моделі автомобіля різними моделями двигуна, коробки передач, головної передачі, тощо), новорозроблені та переглянуті починаючи з 1997 року базові лінійні норми наведені в окремих таблицях з зазначенням технічних даних та особливостей конструктивного виконання моделей (модифікацій) транспортних засобів, які дозволяють їх ідентифікувати. Ці норми поширюються лише на моделі (модифікації) автомобілів з зазначеними технічними даними та особливостями конструктивного виконання.

Колегією суддів встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 була направлена у відрядження на автомобілі Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 разом з водієм ОСОБА_1 , що підтверджується витягами з наказів від 20.09.2021 № 2049, від 09.10.2021 № 226, від 22.10.2021 № 2370, від 10.11.2021 №2525 «Про відрядження працівників», зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 (підрозділ: юридичний відділ, посада: юрисконсульт ІІ категорії) вибула у відрядження до м. Суми, Сумський окружний адміністративний суд, з метою участі у справі № 480/4894/21 та ОСОБА_1 (підрозділ: гараж, посада : водій автотранспортних засобів) вибув у відрядження до м. Суми, Сумський окружний адміністративний суд з метою доставки працівників підприємства. Крім того, в графі «проїзд» зазначено автомобіль Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 .

Також до матеріалів справи додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , рік випуску 2006, марка Mitsubishi Lancer Wagon 1.6, повна маса 1800, об`єм двигуна 1584.

З довідки про розрахунок витрат, наданої позивачем, вбачається, що для Міцубісі Ланцер ВМ 2444 АЕ витрата пального Аі-95 відповідно до норм витрат наказу від 23.12.2020 № 413 «Про затвердження норм витрат палива автомобільним транспортом підприємства» становить 7,5 л.

Разом з цим, за даними, наведеними у рядку 69 таблиці А.2.3 Додатку до норм витрат № 43 «Легкові автомобілі (з наведенням ідентифікаційних даних)» для моделі (модифікації) автомобіля Mitsubishi Lancer (тип кузова 4-дв. седан, маса: споряджена/повна, кг 1185/1780, модель двигуна 4G18, V p, куб. см 1584, Ne, кВт 72,0, тип КП 5M, розгорнута колісна формула 1-ППУ, 2-ПВ) базова лінійна норма витрати палива - H s, у літрах на 100 км пробігу автомобіля становить 6,9 л.

Отже, документи, які надані позивачем на підтвердження норм витрат автомобільним транспортом, пов`язаних з прибуттям до суду, містять розбіжності, що враховуючи відсутність у матеріалах справи копії наказу від 23.12.2020 № 413 «Про затвердження норм витрат палива автомобільним транспортом підприємства», на який посилається позивач при розрахунку, свідчить про те, що у довідці про розрахунок витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, позивачем завищена норма витрат палива щодо автомобіля Mitsubishi Lancer.

Позивач також зазначив, що з урахуванням відстані між м. Суми та м. Конотоп, витрат палива на 100 км пробігу та вартості палива, вартість палива, необхідного для прибуття до суду та повернення до місця мешкання, складає 451,87 грн.

Колегією суддів встановлено, що згідно інформації Google-карти відстань між ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25) до Сумського окружного адміністративного суду (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 159) складає 133 км, з урахуванням зворотнього шляху дорівнює 266 км.

На підтвердження вартості пального позивачем надано видаткову накладну № РН-001090 від 14.09.2021, з якої вбачається, що ДП « Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» придбало у ТОВ ВТФ «Дайна» бензин автомобільний в кількості 7000 л. на суму 190260 грн з ПДВ, ціна за 1 л без ПДВ 22,65 грн (а.с.133).

Проте, документів, які б містили інформацію щодо кількості отриманого пального для відрядження до м. Суми з метою участі у судовому засіданні, для автомобіля Mitsubishi Lancer, під керуванням водія ОСОБА_1 , з вказівкою на дату отримання пального та кількість фактично витраченого пального, необхідного для прибуття до суду та повернення до місця мешкання, придбаного у ТОВ ВТФ «Дайна», до суду не надано.

Відповідно до ч. 1-3 статті 73 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що відшкодуванню підлягають витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин стороною мають бути надані документи, що містять інформацію щодо предмета доказування, якою у спірних відносинах є кількість фактично витрачених коштів на придбання пального для відрядження до м. Суми з метою участі у судовому засіданні Сумського окружного адміністративного суду при розгляді справи № 440/9575/21 та у зворотньому напрямку для автомобіля Mitsubishi Lancer, під керуванням водія ОСОБА_1 . Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з цим, позивач не надав до суду достатніх документів для перевірки правильності розрахунку щодо використаного палива, які б документально підтверджували понесені позивачем витрати, пов`язані із прибуттям до суду для розгляду цієї справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вказана видаткова накладна, з якої можливо лише встановити ціну на пальне А-95 станом на вересень 2021 року, та наказ на відрядження водія ОСОБА_1 , з якого вбачається лише модель автомобіля, не є достатніми доказами на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, зокрема витрат на пальне для приїзду до Сумського окружного адміністративного суду та у зворотньому напрямку.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини та відсутність документального підтвердження фактично витрачених сум на пальне у зв`язку із прибуттям позивача до суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду в частині відшкодування витрат на пальне у розмірі 1807,48 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача добові на відрядження двох осіб (представника ОСОБА_2 та водія ОСОБА_1 ). з розрахунку 300,00 грн. на одну особу за кожне прибуття в судове засідання, що в сукупності складає 2400 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, заробітна плата водія у розумінні приписів статті 135 КАС України не відносяться до витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, а відтак заява позивача в частині компенсації заробітної плати водія задоволенню не підлягає.

Постановою № 98 затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.

Зокрема, додатком 1 до цієї постанови затверджено розмір добових для відряджень по Україні - 60 грн.

На підтвердження участі у судових засіданнях по цій справі, позивачем надано копії посвідчень про відрядження ОСОБА_2 (юрисконсульт) № 851 від 20.09.2021; № 955 від 09.10.2021; №1004 від 22.10.2021; № 1041 від 10.11.2021 та ОСОБА_1 (водій) від 20.09.2021 № 852, від 09.10.2021 № 956, від 22.10.2021 № 1005, від 10.11.2021 № 1042 з відмітками дати прибуття і вибуття з Сумського окружного адміністративного суду.

Крім того, в матеріалах справи містяться звіти про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіти № 851 від 22.09.2021; № 955 від 12.10.2021; № 1004 від 27.10.2021; № 1041 від 12.11.2021; № 852 від 20.09.2021; № 956 від 09.10.2021; № 1005 від 22.10.2021; № 1042 від 10.11.2021, відповідно до яких ОСОБА_2 (юрисконсульт) та ОСОБА_1 (водій) виплачені добові у розмірі 300 грн. на кожне відрядження.

Проте, з урахуванням положень п. 5 Постанови № 590 та Постанови № 98, на користь позивача підлягають стягненню витрати на переїзд в розмірі, що не перевищує суму добових (витрат на відрядження) - 60,00 грн за прибуття у кожне судове засідання, а не 300 грн на добу, як вважає позивач.

Отже, загальна сума відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, а саме добових на відрядження для працівників позивача, складає 480 грн (60*8(кількість судових засідань).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації добових витрат представника та водія позивача у розмірі 480 грн. В іншій частині заява не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 480/4894/21 слід скасувати та прийняти нове, яким задовольнити частково заяву представника позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду та стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ТОВ «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 480 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" - задовольнити частково.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 480/4894/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь ТОВ «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (41600, Сумська обл., Конотопський р-н, місто Конотоп, вул. Рябошапка, 25, ) витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 480 (чотириста вісімдесят) грн.. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 28.10.2022 року