Справа № 640/3198/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Київ № 640/3198/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (позивач, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») звернувся до суду з позовною заявою до Національного банку України (відповідач, НБУ), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 6/2126/16-4/15 від 10.01.2020 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені ТОВ «Вердикт Капітал» на ринку фінансових послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Нацфінкомпослуг протиправно направлено вимогу про надання документів, оскільки такому документу передує застосування заходу впливу за вчинення правопорушення у вигляді розпорядження. Крім того, закон не містить підстави для направлення вимоги «письмове звернення громадянина».

За висновком позивача, вимога виконана у повному обсязі, а додаткові документи надані до розгляду справи про правопорушення.

У відзиві Нацфінкомпослуг зазначає про дотримання порядку застосування заходів впливу, додатково наводить відомості про обставини неналежного виконання позивачем приписів направленої вимоги.

Ухвалою суду від 22.10.2020 первинного відповідача замінено правонаступником - Національним банком України.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ТОВ «Вердикт Капітал є фінансовою установою, натомість, відноситься до сфери регулювання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Від Нацфінкомпослуг до позивача надійшла вимога щодо надання інформації та документів № 9944/16-8 від 03.12.2019, якою, на підставі письмового звернення громадянина ОСОБА_1 , п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону, пп. 41 п. 4 Положення про Нацфінкомпослуг, в якій заявлено до надання наступні документи:

1) договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019, укладений між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» зі всіма додатками до нього, доповненнями та додатковими угодами, первинні бухгалтерські документи, що підтверджують суму боргу (вичерпний пакет документів щодо договору, у тому числі графік сплати платежів, розрахунки щодо виплат та заборгованості, платіжні доручення, що підтверджують сплату або отримання сплати по договору №16-01/19/1 від 16.01.2019, розрахунки, квитанції та інше);

2) акти прийому-передачі за договором факторингу №16-01/19/1 від 16.01.2019, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал».

У відповідь на згадану вимогу, листом № 1830-12/19 від 09.12.2019 надано пакет документів:

- копію договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019 з ТОВ «ФК «Веста»;

- копію Додаткової угоди від 17.01.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019;

- копію платіжного доручення №10 від 22.01.2019 на підтвердження оплати згідно з Договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019;

- копію Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 16.01.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019.

У подальшому, на адресу ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов акт № 2126/16-4/15, в якому зафіксоване порушення позивачем ст. 41 Закону.

Листом Нацфінкомпослуг від 18.12.2019 позивача повідомлено про розгляд справи про правопорушення, який відбудеться 10.01.2020.

У день проведення розгляду, ТОВ «Вердикт Капітал» додатково надало пояснення, витяг з Реєстру Боржників та Витяг з характеристики права вимоги.

За результатами розгляду Нацфінкомпослуг прийняло постанову № 6/2126/16-4/15 від 10.01.2020, яка і оскаржується позивачем. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Релевантними нормативно-правовими актами, які регулюють спірні правовідносини є Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 2664), Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, затверджене розпорядженням Нацфінкомпослуг № 2319 від 20.11.2012 (Положення № 2319), Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 07.12.2016 (Ліцензійні умови).

Згадані нормативно-правові акти підлягають застосуванню в редакціях, чинних на період перебігу спірних правовідносин.

За змістом ч. 1 ст. 28 Закону № 2664 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів;

Відповідно до ст. 39 Закону № 2664 у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 2664 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону;

4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг;

5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

У разі якщо порушення та його наслідки усунені порушником самостійно до застосування заходів впливу, крім випадків, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону, Уповноважений орган не застосовує заходи впливу за таке порушення.

Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (ч. 2 ст. 40 Закону № 2664).

Ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов, а здобувач ліцензії - їм відповідати (п. 2 Ліцензійних умов).

Фінансова установа зобов`язана виконувати нормативно-правові акти, якими встановлені умови провадження діяльності з надання фінансових послуг, вимоги та рішення Нацкомфінпослуг, що відповідають її повноваженням, визначеним законом, зокрема надавати на такі вимоги та рішення інформацію і звітність у встановлений у них строк (п. 36 Ліцензійних умов).

Згідно з п. 1.5 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в:

матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг;

звітності, що подається до Нацкомфінпослуг;

повідомленнях, отриманих від органів державної влади;

повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав;

зверненнях громадян;

повідомленнях, отриманих від юридичних осіб;

повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації;

матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти до висновку про те, що Нацфінкомпослуг уповноважена направляти фінансовим установам вимоги, розпорядження та інші рішення, передбачені згаданими вище нормативно-правовими актами.

При цьому, конструкція норми п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону № 2664 не вимагає вчинення окремих дій, з метою направлення вимоги, а сама вимога є інструментом отримання інформації про ознаки порушення профільного законодавства, рівно як і звернення громадян.

З урахуванням викладеного, зазначення у вимозі «письмове звернення громадянина», не має жодного юридичного змісту, оскільки Нацфінкомпослуг уповноважений направити вимогу і без наявності такого.

Наведені висновки спростовують доводи позивача щодо відсутності підстав для направлення вимоги та порушення відповідачем такого порядку.

Як вже зазначалось, фінансова установа зобов`язана виконувати вимоги Нацфінкомпослуг.

У вимозі щодо надання інформації та документів № 9944/16-8 від 03.12.2019 позивача зобов`язано надати наступні документи:

1) договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019, укладений між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» зі всіма додатками до нього, доповненнями та додатковими угодами, первинні бухгалтерські документи, що підтверджують суму боргу (вичерпний пакет документів щодо договору, у тому числі графік сплати платежів, розрахунки щодо виплат та заборгованості, платіжні доручення, що підтверджують сплату або отримання сплати по договору №16-01/19/1 від 16.01.2019, розрахунки, квитанції та інше);

2) акти прийому-передачі за договором факторингу №16-01/19/1 від 16.01.2019, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал».

Як зазначає позивач, що не заперечується відповідачем, у відповідь на вимогу ним подано наступні документи:

- копію договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019 з ТОВ «ФК «Веста»;

- копію Додаткової угоди від 17.01.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019;

- копію платіжного доручення №10 від 22.01.2019 на підтвердження оплати згідно з Договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019;

- копію Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 16.01.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019.

У день проведення розгляду, ТОВ «Вердикт Капітал» додатково надало пояснення, витяг з Реєстру Боржників та Витяг з характеристики права вимоги.

За висновком Нацфінкомпослуг, даний пакет документів не свідчить про належне виконання позивачем направленої вимоги.

Зі змісту акту від 17.12.2019 про правопорушення ТОВ «Вердикт Капітал», убачається, що позивачем надані не всі документи на виконання вимоги, зокрема, додатків № 1-1 та № 102 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019.

У наданих позивачем поясненнях від 10.01.2020 зазначається, що згадані документи надавались, натомість зміст акту від 17.12.2019 не відповідає дійсності.

Зі змісту Додаткової угоди від 17.01.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/01 від 16.01.2019 убачається наступне:

«Сторони домовились п. 2.1» Розділу 2 Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року (далі - Договір) змінити та викласти в наступній редакції:

« 2.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору належне йому Право Вимоги до Боржників, а Новий Кредитор зобов`язується: прийняти Право вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститеся в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії, та сплатити за нього Ціну Права Вимоги. Сторони погодили, що по факту відступлення Прав вимоги, Новий Кредитор стає Стороною всіх Основних договорів, укладених між Первісним Кредитором та позичальниками, перелік яких наведений у Додатку № 1-1 до Договору, в силу цього, до Нового Кредитора переходять всі права, які належать Первісному Кредитору за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, в тому числі, права нарахування відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів.»»

Напередодні підписання згаданої додаткової угоди, сторонами підписано акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 16.01.2019, за змістом якого:

«1. У відповідності та на виконання Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 р. (надалі - Договір) Первісний Кредитор передав, а Новий Кредиті отримав Право Вимоги, детальний опис складовий якого, наведений в Додатку № 1-1 Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року.

2. Первісний Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв згідно з вимогами 2.3.1 Договору Реєстр Боржників Первісного Кредитора від 16 січня 2019 року і компакт-диску, складений за формою згідно із Додатком № 1-2 до Договору.».

Таким чином, 16.01.2019 відбулась передача Додатків № 1-1 та 1-2 до договору № 16-01/19/1 від 16.01.2019, які не фігурують у листі від 09.12.2019, який направлено у відповідь на вимогу.

При цьому, виконання вимоги № 9944/16-8 від 03.12.2019 передбачало надання копії всіх документів, які стосуються згаданого договору.

За висновком суду, позивачем не підтверджено факт належного виконання вимоги № 9944/16-8 від 03.12.2019, натомість, не спростовано висновків акту від 17.12.2019.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону № 2664 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення (ч. 1 ст. 42 Закону № 2262).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. ч. 1- 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Резюмуючи викладене та враховуючи встановлені судом обставини, зі сторони Нацфінкомпослуг дотримано процедуру збору відомостей та застосування заходів впливу до ТОВ «Вердикт Капітал», а оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах повноважень та з належним обґрунтуванням, що позбавляє підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

2. Підстави для розподілу судовий витрат відсутні.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Кудрявський Узвіс, 5Б, м. Київ, ).

Відповідач: Національний банк України (01601, місто Київ, вул. Інститутська, будинок 9, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко