Справа № 640/16080/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 жовтня 2022 року м. Київ № 640/16080/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні звіт про виконання судового рішення у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) (далі - відповідач або ГУ ПФУ), в якому просила суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 57 649,18 грн. та виплатити пенсію за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 57 649,18 грн. з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, вирішено:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за період з 01.07.2018 по 30.04.2019 в сумі 57 649,18 грн. та виплатити пенсію за період з 01.07.2018 по 30.04.2019 в сумі 57 649,18 грн. з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернуто апелянту.

На адресу електронної пошти Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича І.О. про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/16080/19 та про накладення штрафу.

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.03.2021 №2600-0202-8/54892 ГУ ПФУ в м. Києві позивачу було поновлено виплату пенсії з 01.07.2018, сума нарахованої, але невиплаченої пенсії позивача становить 36326,66 грн.

Заявник зазначив, що Головне управління ПФУ в м. Києві, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови КМУ №365 від 08.06.2016», вказало, що виплата сум заборгованості буде здійснена після прийняття окремого порядку Кабінету Міністрів України. Крім того, 30.08.2019 набрала чинності Постанова КМУ № 788 від 21.08.2019 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Однак, зазначеною постановою не прийнято окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, заявник вважає, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 відповідачем не було виконано у повному обсязі без поважних причин та протягом тривалого часу, що зумовлює необхідність встановлення судового контролю.

Також до суду надійшла уточнена заява про встановлення судового контролю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича І.О. про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі № 640/16080/19 та про накладення штрафу.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 у справі № 640/16080/19 та направлено справу для продовження розгляду з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2022 у справі № 640/16080/19 заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича І.О. про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі № 640/16080/19 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі № 640/16080/19 у місячний термін з дати отримання даної ухвали.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 11.08.2022 № 2600-0903-7/98872 про виконання рішення суду (в порядку ст. 382 КАС України).

Так, відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 12.10.2020 виконано рішення суду, кошти за період з 01.07.2018 по 30.04.2019 нараховані в сумі 36326,66 грн (сума розміру пенсії 57 649,18 грн в довідці Головного управління від 05.07.2019 № 7833 вказана з врахуванням нарахувань за травень та червень 2019 року, а також нарахувань згідно статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» за березень - червень 2019 року).

Сума коштів нарахованих за період з 01.07.2018 по 30.04.2019, яка становить 36326,66 грн, обліковується та підлягає виплаті відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує, що під час виконання судового рішення дотрималось вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788).

Окремо пенсійний орган звертає увагу, що в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На даний час не прийнято бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження.

Таким чином, часткове невиконання рішення суду в цій справі обумовлюється об`єктивними причинами.

При цьому, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Водночас, прийняття судом рішення про накладення штрафу на керівника Головного управління у даному випадку не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь Позивача, та, відповідно, не відновить його право на отримання присуджених бюджетних коштів.

Невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відповідач не належить до категорії розпорядників бюджетних коштів, а тільки є їх одержувачем.

Таким чином, відповідач вважає, що виконав рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020. Рішення суду в частині виплати заборгованості позивачу не належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в силу вищевикладених обставин.

Разом зі звітом відповідачем надано протокол перерахунку пенсії від 02.12.2020 за рішенням № 10 та довідку про розмір призначеної та виплаченої пенсії за період з 01.07.2018 по 30.04.2019.

З довідки вбачається, що за спірний період відповідачем визначено розмір пенсії, що підлягав виплаті, у сумі 36326,66 грн, однак фактично виплачено 0,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стан виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 640/16080/19, суд не вбачає підстав для прийняття останнього у зв`язку із тим, що суб`єктом владних повноважень, відповідальним за виконання рішення, не надано доказів на підтвердження виконання судового рішення щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії, яке набрало законної сили.

З урахуванням пояснень, викладених у звіті, суд відмічає, що рішення суду після набрання ним законної сили залишається невиконаним 2 роки. В той же час, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження вчинення конкретних дій для організації процесу його виконання, а саме виплати позивачу заборгованості по виплаті пенсії за спірний період, натомість лише констатовано неможливість виконання рішення у зв`язку з відсутністю відповідного нормативного акту, який би встановлював процедуру виплати заборгованості за минулий період для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 травня 2020 року по справі № 766/4587/16-а, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Пункт 1 Порядку №637 доповнено абзацом згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №788 від 21 серпня 2019 року: «Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

Суд враховує, що на момент розгляду звіту відповідача відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено. Однак відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права, оскільки це прямо суперечить положенням статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, судом встановлено, що невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 640/16080/19 обумовлено хибним тлумаченням суб`єктом владних повноважень вимог чинного пенсійного законодавства, а також застосуванням до позивача, як до внутрішньо переміщеної особи, дискримінаційного підходу, порівняно з іншими пенсіонерами, в той час, коли наявний єдиний механізм виплати пенсій громадянам України за минулий час згідно діючого законодавства.

Разом з тим, пенсійний орган, посилаючись на неможливість виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю коштів, не надає жодних доказів недостатності бюджетних асигнувань для виконання рішення суду у цій справі.

Суд зазначає, що обов`язковість рішень суду гарантується Конституцією і законами України, та є однією з головних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07 липня 1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми Кодексу адміністративного судочинства України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Підставою для встановлення звіту є невиконання судового рішення повністю чи в частині, тоді як підставою для відмови у встановленні звіту може бути виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає розгляд судом першої інстанції звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду та надання обґрунтованої оцінки поданому звіту.

Суд має переконатися, що суб`єктом владних повноважень прийняте ним рішення виконується належним чином та в повному обсязі. Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ним постанови суду необхідно перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі № 704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення нового строку для надання звіту про виконання судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 640/16080/19.

При цьому, поданий пенсійним органом звіт не може бути прийнятий судом на підтвердження обставин виконання рішення у межах цього спору в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-243, 248, 256, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 11.08.2022 № 2600-0903-7/98872 про виконання рішення суду (в порядку ст. 382 КАС України) - відмовити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі № 640/16080/19 у місячний термін з дати отримання даної ухвали.

3. Роз`яснити, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя К.С. Пащенко