Справа № 260/3712/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2022 року м. Ужгород№ 260/3712/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.

при секретарі судових засідань Костелей І.Ф.,

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

представника позивача Романюк Д.В.

представника відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Лінтура Андрія, буд. 15, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, ) в інтересах держави до Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (вул. Головне, буд. 157, с. Неліпино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89308, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 жовтня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 28 жовтня 2022 року.

27 вересня 2022 року Мукачівська окружна прокуратури в інтересах держави (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, якою просить:

1) прийняти адміністративний позов до розгляду та відкрити провадження у справі;

2) визнати протиправною бездіяльність Неліпинської сільської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів на будівлю Будинку культури в с. Неліпино, за адресою: с. Неліпино, вул. Головна, 169 Мукачівського району Закарпатської області;

3) зобов`язати Неліпинську сільську раду вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлю Будинку культури в с. Неліпино Мукачівського району за адресою с. Неліпино, вул. Головна, 169, загальною площею 453,6 кв.м., вартістю 1957402 грн.;

4) про час та місце розгляду справи повідомити сторони та Закарпатську обласну прокуратуру для забезпечення участі в суді (а.с.1-12).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ознайомившись з інформацією, яка отримана від Неліпинської сільської ради від 18.08.2022 року встановлено, що Неліпинською сільською радою, як власником та вищим органом управління закладів культури протягом тривалого часу не вжито жодних заходів щодо ініціювання оформлення правовстановлюючих документів на будівлю будинку культури села Неліпино, що створює передумови для зловживань при розпорядженні відповідними об`єктами і ризики для нормального функціонування закладу культури та розвитку культурного дозвілля жителів села, а також може привести до негативних наслідків, таких як руйнування будівлі та/або незаконне відчуження нерухомого майна. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування. У зв`язку з чим позивач з даним позовом і звернувся до суду.

03 жовтня 2022 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.51, 52).

11 жовтня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні (а.с.56-59).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явилася, однак 17 жовтня 2022 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Разом з тим повідомив, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та поданий раніше відзив про розгляді справи просили не враховувати.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що на території Неліпинської сільської ради за адресою: вул. Головна, 169, с.Неліпино, (колишнього Свалявського) району, Закарпатської області знаходиться будівля будинку культури села Неліпино (далі - будинок культури с. Неліпино).

Відповідно до пункту 3 рішення Неліпинської сільської ради «Про прийняття майна у комунальну власність Неліпинської сільської ради» від 01 лютого 2021 року № 53 припинено право та вилучено з оперативного управління відділом культури, туризму Свалявської районної державної адміністрації будівлю та майно будинку культури с. Неліпино (а.с.25, 26).

Згідно Положення про відділ освіти, культури, молоді та спорту Неліпинської сільської ради, яке затверджене рішенням Неліпинської сільської ради Мукачівської району Закарпатської області від 15 грудня 2020 року за № 17 відділ є виконавчим органом Неліпинської сільської ради, що утворюється сільською радою, є підзвітним та підконтрольним сільській раді, та її виконавчому комітету (а.с.20-24).

Відділ є органом управління закладів освіти та культури, та здійснює свої повноваження відповідно до законодавства.(п.2.44 Положення).

Відділ освіти, культури, молоді та спорту Неліпинської сільської ради формує конкурентноспроможне мистецьке середовище шляхом створення власного мистецького продукту, визначає перспективні напрямки розвитку, зміст спеціальної освіти в галузі освіти, співпрацює з міжнародними проектами і творчими організаціями. Здійснює заходи щодо створення умов для відродження культури української нації, культурної самобутності корінних народів і національних меншин, всіх видів мистецтв, самодіяльної творчості, художніх промислів та ремесел (п.п.28-2.9 Положення).

Перебування будинку культури в с. Неліпино Мукачівського району на балансі Неліпинської сільської ради підтверджується довідкою Неліпинської сільської ради №15 від 18.08.2022 за інвентарним №1013001 та інвентарною справою (а.с.27-38).

Ринкова вартість будинку культури, загальною площею 453,6 кв.м., розташованого за адресою :Закарпатська область, Мукачівський район, село Неліпино, вулиця Головна, 169, згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки від 15 серпня 2022 року становить 1957402,00 грн. (а.с.16).

Будівля вказаного закладу культури всупереч вимог законодавства, використовуються без оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Згідно з інвентаризаційною справою на будинок культури, виготовленим станом на 30 червня 2011 року на замовлення виконавчого комітету Неліпинської сільської ради, за адресою: вул. Головна, 169 в с. Неліпино, Свалявського району Закарпатської області знаходиться будинок культури загальною площею 453,6 кв.м.

Мукачівською окружною прокуратурою 11 серпня 2022 року за вих. № 22 на адресу Неліпинської сільської ради скеровано запит щодо надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на виготовлення правовстановлюючих документів на будинок культури села Неліпино по вул. Головна, 169 с. Неліпино Мукачівського району (а.с.39, 40).

Згідно отриманої прокуратурою відповіді Неліпинської сільської ради від 19 серпня 2022 року заходи щодо виготовлення правовстановлюючих документів на будинок культури розташований за адресою: с.Неліпино по вул. Головна, 169, не вживалися (а.с.41).

Таким чином, Неліпинською сільською радою, як власником та вищим органом управління закладів культури протягом тривалого часу не вжито жодних заходів щодо ініціювання оформлення правовстановлюючих документів на будівлю будинку культури села Неліпино, що створює передумови для зловживань при розпорядженні відповідними об`єктами і ризики для нормального функціонування закладу культури та розвитку культурного дозвілля жителів села, а також може привести до негативних наслідків, таких як руйнування будівлі та/або незаконне відчуження нерухомого майна. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вступної частини Концепції реформування системи забезпечення населення культурними послугами затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 року № 27-р «Про схвалення Концепції реформування системи забезпечення населення культурними послугами» у глобально-історичному контексті суспільного розвитку та еволюції інституцій культура була і залишається важливим інструментом збору та передачі соціального досвіду від покоління до покоління, від одного народу до іншого, формою самореалізації та самовдосконалення людини, що є основою особистісного самовираження, міжкультурного діалогу, поступального розвитку людства.

Як системоутворюючий фактор єднання і розквіту суспільства на регіональному та національному рівнях культура є важливим інструментом його соціального, економічного і політичного розвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1998 року за № 1775 «Про нормативи забезпечення населення клубними закладами» передбачено, що на території кожної сільської, селищної, міської ради має функціонувати як мінімум один (базовий) клубний заклад. Кількість місць у ньому визначається відповідно до сумарної чисельності населення всіх населених пунктів, що знаходяться на території ради, та наведеного нормативу. До закладів культури клубного типу належать сільські, селищні, міські, районні, обласні будинки і палаци культури, клуби, народні доми, клуби технічної та художньої творчості, клуби-бібліотеки, центри дозвілля, клуби-кафе, культурно-спортивні центри тощо.

Культурний простір України - сфера, в якій відповідно до законодавства провадиться культурна діяльність та задовольняються культурні, інформаційні та дозвіллєві потреби громадян, що охоплює, зокрема, телебачення, радіомовлення, періодичні друковані видання та книговидавничу продукцію, ринок культурних благ, а також культурно-мистецьке середовище (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про культуру»).

Об`єкти культурного призначення - цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам`ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про культуру»).

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про культуру» суб`єктами діяльності у сфері культури є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Відповідно до вимог статей 32, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління закладами культури, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення, а також створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно- культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю.

Крім того, статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, зокрема щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до приписів частини третьої статті 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

В силу вимог ст. 5 вказаного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року за № 121 (яка діяла до 06.08.2012) державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5 (який діяв до 01.01.2013) обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат цивільних та господарських справах 11 лютого 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-2цс15.

Суд зробив правовий висновок, що аналіз змісту норм ст. 120 Земельного Кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою ст. 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість.

Неліпинською сільською радою не надано жодного документу, підтверджуючого вжиття останньою заходів щодо належного оформлення права комунальної власності на нерухоме майно - будинку культури в с. Неліпино Мукачівського району, та здійснення державної реєстрації вказаних прав, а тому питання оформлення правовстановлюючих документів на даний об`єкт нерухомості та державна реєстрація цих прав залишається не вирішеним.

Усунення виявлених порушень вимог законодавства можливе шляхом фінансування за рахунок коштів місцевого бюджету заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості - будинку культури.

Крім того, наявність правовстановлюючих документів на приміщення сільського будинку культури дозволить покращити його роботу, привести її у відповідність до вимог чинного законодавства та унеможливити зловживання щодо розпорядження майном закладу.

Так як Неліпинською сільською радою не надано жодних доказів на підтвердження вжиття нею заходів, спрямованих на належне оформлення правовстановлюючих документів на приміщення закладу культури та земельну ділянку, - позовні вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо не оформлення правовстановлюючих документів на будівлю сільського будинку культури, нездійснення державної реєстрації вказаних речових прав та зобов`язання вжити заходів в межах компетенції з цього питання є обґрунтованими та підлягають вирішенню судом.

Неліпинською сільською радою, як вищим органом управління закладів культури упродовж тривалого часу не здійснено належних та достатніх дій і заходів з оформлення правовстановлюючих документів на приміщення, будівлі сільського будинку культури, чим допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Пунктами 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Статтями 6 та 19 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Прокурор звертається з даним адміністративним позовом з метою захисту інтересів держави в сфері розвитку культурного середовища, культурного дозвілля громадян, забезпечення збереження базової мережі закладів культури.

Право громадян на культурний простір, в якому відповідно до законодавства провадиться культурна діяльність та задовольняються культурні, інформаційні та дозвіллєві потреби відповідає обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування створювати та забезпечувати належні умови культурного дозвілля шляхом збереження та утримання в належному стані будинків культури, бібліотек, музеїв.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на органи прокуратури України покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до вимог частин три-п`ять статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно пунктів 3, 4 рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 інтереси держави можуть повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В їх основі є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування її економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Тобто, Конституційний Суд України у вказаному рішенні визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави.

Відсутність правовстановлюючих документів на будівлю будинку культури створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним майном, формує ризики для нормального функціонування клубного закладу та культурного життя місцевих жителів, що порушує державні інтереси у сфері культури.

Оскільки, Неліпинською сільською радою як органом управління, в комунальній власності якого знаходиться заклад культури, упродовж тривалого часу не здійснено належних та достатніх дій і заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на приміщення закладу культури - будинку культури в с. Неліпино вказане питання підлягає вирішенню судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності, зокрема, Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Інтереси держави у даному випадку полягають у необхідності неухильного та ефективного виконання органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами законодавчих обов`язків щодо створення належних та безпечних умов для культурного дозвілля громадян. Рівень реалізації посадовими особами наданих повноважень має забезпечувати досягнення законодавчої мети у вигляді створення та підтримання таких умов культурного розвитку, що виключають будь-яку шкоду або загрозу порушення прав громадян на безпечне культурне дозвілля, на вільний розвиток своєї особистості та на можливість будь-яких зловживань щодо розпорядження будівлями, спорудами клубних закладів.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Враховуючи вищевикладене, підставою звернення прокурора до суду стало порушення вимог законодавства, що створює передумови для зловживань щодо розпорядження будівлями та спорудами, ризики для нормального функціонування клубного закладу та забезпечення дозвіллєвих потреб громадян, що може призвести до негативних наслідків та порушення їх прав на вільний культурний розвиток та інтересів держави, що, у свою чергу, є невиконанням гарантій держави у сфері культури та дозвілля.

За вказаних обставин, захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», здійснював прокурор як самостійний позивач.

Звернення прокурора до суду спрямовано на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про оформлення права власності на будівлю клубного закладу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Мукачівської окружної прокуратури підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. З огляду на вищенаведене положення ч.2 ст.139 КАС України судовий збір у даній справі з відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Лінтура Андрія, буд. 15, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, ) в інтересах держави до Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (вул. Головне, буд. 157, с. Неліпино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89308, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Неліпинської сільської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів на будівлю Будинку культури в с. Неліпино, за адресою: с. Неліпино, вул. Головна, 169 Мукачівського району Закарпатської області.

3. Зобов`язати Неліпинську сільську раду вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлю Будинку культури с. Неліпино Мукачівського району, яка знаходиться за адресою с. Неліпино, вул. Головна, 169, загальною площею 453,6 кв.м., вартістю 1957402 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець