Справа № 380/3917/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 жовтня 2022 року справа №380/3917/20
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сов`як Д.О.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
за позовом Військової частини НОМЕР_1
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому заявлено позовні вимоги: стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 52 910,00 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот десять) гривень за завдані державі збитки в особі Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач стверджує, що вказане військове майно служби зв`язку було ввірене відповідачу на зберігання відповідно до Книги видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 . Згідно акту службового розслідування від 24.03.2020 вх. № 204 було встановлено, що нестача майна зв`язку, а саме: радіостанцій Оріон РН-2.5К 6 компл., радіостанції «Оріон РС-1.4.2» - 1 компл., переданого під звіт відповідачу, виникла внаслідок втрати і неналежного виконання відповідачем обов`язків військової служби, який не забезпечив належне зберігання вказаного військового майна, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2020 № 227 на підставі ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрату майна зв`язку, завдану державі шкоду в особі Військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до довідки-розрахунку сума завданих відповідачем збитків складає 52 910,00 грн. Відповідачу було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати збитки державі у вигляді втрати майна служби зв`язку, однак, з боку відповідача жодних дій щодо погашення боргу не здійснювалося. Відповіді на повідомлення вих. № 931 від 10.04.2020 до Військової частини НОМЕР_1 від відповідача не надходило. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 25.05.2020 залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою від 03.06.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 13.08.2020.
13.08.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.09.2020.
22.09.2020 у підготовчому засіданні відкладено розгляд справи до 05.11.2020.
05.11.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 08.12.2020.
08.12.2020 відкладено розгляд справи до 26.01.2021.
Ухвалою від 08.12.2020 призначено підготовче засідання в режимі відео конференції за участі представника відповідача.
Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що він проходив службу у Збройних силах України у період з 31.07.2014 по 22.04.2019, що підтверджується відповідними відмітками у Військовому квитку серії НОМЕР_3 , виданому на ім`я ОСОБА_2 . У період з 31.07.2014 по 03.06.2016 відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Після переведення до іншої військової частини у зв`язку з присвоєнням нової військової посади, ОСОБА_2 продовжив військову службу з 06.06.2016 по 22.04.2019 у військовій частині НОМЕР_4 .
Відповідач покликається на п.50 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі також Інструкція №440), відповідно до якого видавання військового майна зі складу військової частини в тимчасове користування на строк більше місяця оформлюється накладними на видавання (здавання) або накладними (форма № З-3).
Відповідач стверджує, що позивачем не надано належних, достатніх та достовірних доказів, які підтверджують факт отримання відповідачем у особисте користування 6 комплектів радіостанцій «Оріон РН-2.5К» та 1 комплекту радіостанції «Оріон РС-1.4.2», тому що такими доказами є Книга видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 та накладні на видання або накладні (форми № 3-3), оформлені згідно вимог п.50 Розділу V Інструкції № 440, які не були надані суду.
Відповідач звертає увагу, що позивачем не було доведено факти неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків в частині збереження ввіреного йому військового майна та його вини у втраті ввіреного йому майна, оскільки наказ командира Військової частини НОМЕР_5 від 03.06.2016 № 128, згідно якого відповідача для проходження військової служби було переведено до нового місця служби Військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 , є підтвердженням того, що на момент переведення відповідача було здано все військове майно, яке було видане йому у тимчасове користування.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказує, що передання відповідачу військового майна на зберігання підтверджується його особистим підписом у Книзі видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 . Наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 03.06.2016 № 128 підтверджує лише факт виключення відповідача зі списків Військової частини польова пошта НОМЕР_5 та переведення до нового місця служби.
27.01.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 25.02.2021.
25.02.2021 в підготовчому засіданні відкладено розгляд справи до 06.04.2021.
06.04.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 13.05.2021.
13.05.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 03.06.2021.
03.06.2021 прийнято ухвалу про витребування доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 01.07.2021.
15.07.2021 прийнято ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі.
15.09.2021 Рівненським НДЕКЦ МВС України направлено повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ-19/118-21/6895-ПЧ.
Ухвалою від 30.092021 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.11.2021.
09.11.2021 відкладено розгляд справи до 09.12.2021.
09.12.2021 відкладено розгляд справи до 21.12.2021.
21.12.2021 прийнято ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі.
03.06.2022 на адресу суду надійшов Висновок експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України від 03.05.2022 № СЕ-19/118-22/1004-ПЧ.
Ухвалою від 07.06.2022 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 30.06.2022.
Ухвалою від 30.06.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено праву до судового розгляду по суті на 25.08.2022.
24.08.2022 прийнято ухвалу з питань проведення судового засідання в режимі відео конференції.
25.08.2022 відкладено розгляд справи на 15.09.2022.
15.09.2022 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив, досліджено докази, оголошено перерву до 18.10.2022.
18.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши заяви по суті справи, подані докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України у період з 31.07.2014 по 22.04.2019, що підтверджується відповідними відмітками у Військовому квитку серії НОМЕР_3 , виданому ОСОБА_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 183 від 31.07.2024, зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення з 31.07.2014 рядового ОСОБА_2 водієм-заправником 1 автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти забезпечення ВОС-837057Д.
Відповідно до наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.04.2016 № 119-РС відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 03.06.2016 № 128 відповідача призначено на посаду старшого майстра ремонтної майстерні артилерійського озброєння 9 арсеналу озброєння військової частини НОМЕР_4 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 128 від 03.06.2016 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , старшого водія заряджаючого реактивно артилерійської батареї бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_5 з 03.06.2016 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та вважати таким, що вибув до нового місця служби Військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Згідно спільної директиви Міністерства оброни України та Генерального штабу Збройних сил України від 26.04.2017 № Д-322/1/5 дск та переліку змін до штабу у військовій частині польова пошта НОМЕР_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2017 № 111 умовне найменування військової частини польова пошта НОМЕР_5 анульовано.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2019 № 1508 було проведено планову перевірку господарської діяльності служби зв`язку з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку в порівнянні з фактичною наявністю майна зв`язку. В ході проведення інвентаризації у службі зв`язку в період з 01 листопада по 28 грудня 2019 року було виявлено нестачу майна служби зв`язку. У зв`язку з чим було призначено службове розслідування відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2020 № 47.
Згідно акту службового розслідування від 24.03.2020 вх. № 204 встановлено, що нестача майна зв`язку, а саме: радіостанцій Оріон РН-2.5К 6 компл, радіостанції «Оріон РС-1.4.2» - 1 комп., переданого під звіт відповідачу, виникла внаслідок втрати і неналежного виконання відповідачем обов`язків військової служби, який не забезпечив належне зберігання вказаного військового майна, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідачу було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати збитки державі у вигляді втрати майна служби зв`язку шляхом направлення йому письмових повідомлень, на які відповідач не відреагував.
З метою стягнення шкоди, заподіяної державі в особі Військової частини НОМЕР_1 , пов`язаної з втратою майна служби зв`язку позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).
Відповідно до ст. 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Положеннями ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із ст. 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно по п. 4 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ від 03.10.2019 року (далі - Закон №160-ІХ), матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону №160-ІХ, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, шо діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Відповідно до ст.12 Розділу III Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Згідно приписів ч. 2 статті 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі, у разі їх розформування.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна визначено в Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі Інструкція № 440).
Відповідно до 6 Р.І Інструкції № 440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.
Згідно п.50 Розділу V Інструкції №440 видавання військового майна зі складу військової частини в тимчасове користування на строк більше місяця оформлюється накладними на видавання (здавання) або накладними (форма № З-3).
Пункт 57 Розділу V Інструкції №440 передбачає, що перед вибуттям з військової частини до нового місця служби (звільненням з військової служби) військовослужбовці строкової служби здають під підпис:
у відомості закріплення зброї за особовим складом - зброю, яка за ними обліковується;
у роздавальній (здавальній) відомості - інше військове майно.
Військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, зброю та інвентарне майно, яке за ними обліковується, здають на склади військової частини за накладною на видавання (здавання) (за накладними (форма № З-3)) або за роздавальними (здавальними) відомостями, які виписуються у відповідній службі забезпечення військової частини.
На підтвердження передання такого майна під звіт відповідачу позивач надав для огляду суду Книгу видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 та стверджував, що записи п.57 та п.58 засвідчують передання під розписку позивачу ввіреного йому майна.
У зв`язку з оспорюванням відповідачем факту отримання у особисте користування зазначеного військового майна (6 комплектів радіостанцій «Оріон РН-2.5К» та 1 комплекту радіостанції «Оріон РС-1.4.2») та для перевірки твердження відповідача про те, що підпис у Книзі видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 йому не належить, судом призначено судову почеркознавчу експертизу.
Згідно висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.05.2022 № СЕ-19/118-22/1004-ПЧ підпис у п.58 у графі «Розписка про отримання та фамілія» у Книзі видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку військової частини НОМЕР_1 виконаний вірогідно не ОСОБА_2 . Встановити ким виконаний підпис в п.57 у графі «Розписка про тримання і фамілія» у Книзі видачі засобі зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 » не виявилось можливим.
Отже, експерт при проведенні експертизи не підтвердив належність позивачу підписів про передачу військового майна (п.57, п.58) у Книзі видачі засобів зв`язку у тимчасове користування служби зв`язку Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач не надав інших доказів передання вищевказаного майна зв`язку у користування ОСОБА_2 чи доказів його втрати з вини відповідача.
Згідно п.50 Розділу V Інструкції №440 видавання військового майна зі складу військової частини в тимчасове користування на строк більше місяця оформлюється накладними на видавання (здавання) або накладними (форма № З-3).
Доказів оформлення накладних на видавання (здавання) або накладних за формою № З-3 згідно вимог Інструкції № 440 не представлено.
У судовому засіданні представник позивача покликався на відібрані при проведенні службового розслідування письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.62-65 Т.ІІ). Згідно пояснень ОСОБА_2 6 комплектів радіостанцій «Оріон РН-2.5К» та 1 комплект радіостанції «Оріон РС-1.4.2» були придбані за кошти волонтерів, зберігались у бойових машинах і використовувались приблизно три місяці до серпня 2016 року. Після надходження до військової частини нових радіостанцій вони були повернуті волонтерам через військовослужбовця його підрозділу за погодженням з командиром підрозділу.
Проаналізувавши такі пояснення, суд враховує, що відповідач не підтвердив отримання (придбання) таких радіостанції ним особисто, використання їх ОСОБА_2 чи подальшого передання ним особисто радіостанцій волонтерам.
При цьому, враховуючи відсутність належного обліку такого майна у Військовій частині НОМЕР_1 , підстави для покладення матеріальної відповідальності за втрату переданого волонтерами майна зв`язку - 6 комплектів радіостанцій «Оріон РН-2.5К» та 1 комплекту радіостанції «Оріон РС-1.4.2» на ОСОБА_2 відсутні.
Позивачем не доведено факти неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків в частині збереження ввіреного йому військового майна та його вини у втраті цих радіостанцій.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Позивач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував належними доказами позовні вимоги, у задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати позивача зі сплати судового збору покласти на Військову частину НОМЕР_1 .
Щодо судових витрат відповідача, то представник відповідача подав заяву про вирішення питання про розподіл таких витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Судові витрати зі сплати судового збору стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 27.10.22.

Суддя Крутько О.В.