Справа № 160/5907/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2022 року Справа № 160/5907/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: 20.04.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/5907/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 27.04.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 27.04.2022, від позивача 30.05.2022 до суду надійшли лист з додатками та уточнена позовна заява, з яких убачається, що недоліки позовної заяви були виправлені.
В уточненій позовній заяві позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), пенсію за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 17.02.2022, без обмежень граничного розміру, на підставі довідки, виданої прокуратурою Дніпропетровської області від 17.02.2022 №21-12 вих. 22.
Ухвалою суду від 06.06.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІІ, при зарахуванні до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 цього Закону, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Відповідач-1 вказує, що відомості, зазначені в архівній довідці вищого навчального закладу, наданій позивачем, не дають змоги встановити той факт, що позивач під час здобуття кваліфікації юриста-економіста навчався саме на юридичному факультеті документально не підтверджено статус міжнародної економіки і права. Також відповідач-1 зауважує, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду, втручання до яких зі сторони суду є неприпустимим. Крім цього, відповідач-1 вважає, що позовна вимога щодо призначення та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром заявлена позивачем передчасно.
Аналогічного змісту відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов до суду 30.06.2022 поштовим зв`язком.
12.07.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу вислуги років. При цьому, питання необхідності зарахування половини строку навчання у вищому навчальному закладі відповідачем не розглядалось. Таким чином, позивач вважає, що відповідач безпідставно вийшов за межі спору, виклавши у відзиві заперечення, які раніше ним не оспорювались.
Ухвалою суду від 05.08.2022 залучено до участі в адміністративній справі №160/5907/22 другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; розгляд адміністративної справи розпочато спочатку; встановлено відповідачу-2 строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача-2.
24.08.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач-2 вважає подану позовну заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що станом на час виникнення спірних правовідносин застосуванню підлягали положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІІ, відповідно до яких, при зарахуванні до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 цього Закону, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Так, архівна довідка вищого навчального закладу свідчить про те, що позивач навчався на денній формі навчання з 01.09.1994 по 09.06.1999. Проте, згідно з трудовою книжкою позивача, з 30.03.1998 позивач прийнятий на посаду в органи прокуратури. Тому, відповідач-2 вказує, що денна форма навчання позивача потребує додаткового уточнення. Крім цього, відповідач зауважує, що розмір пенсії осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону №1697-VІІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
08.09.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій позивач вказує, що відповідач-2 за наслідками розгляду заяви позивача не використав своє право витребувати уточнені документи з місця навчання або місця роботи позивача, не повідомив позивача про необхідність надання уточнених документів, а оскаржуваним рішенням відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІІ. Позивач вважає, що відповідач-2 безпідставно вийшов за межі спору, виклавши у відзиві заперечення, які раніше ним не оспорювались.
Ухвалою суду від 06.06.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача, яка була надана відповідачем-1 разом з відзивом на позовну заяву.
У період з 01.09.2022 по 12.09.2022 та з 14.09.2022 по 21.09.2022 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у щорічній відпустці, що підтверджується відповідною довідкою відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
17.02.2022 ОСОБА_1 (позивач) звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Рішенням від 28.03.2022 №60 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру».

У цьому рішенні зазначено таке.

Частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку та за наявності на день звернення вислуги років не менше зокрема з 01 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно поданих документів вислуга років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону №1697 станом на 17.02.2022 становить 23 роки 10 місяців 16 днів. Стаж роботи на посаді прокурора 22 роки 10 місяців 21 день при загальному стажі роботи 27 років 3 місяці 28 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, до страхового стажу зараховані всі періоди.

Враховуючи вищезазначене, органи пенсійного фонду відмовили ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ за відсутності необхідного стажу вислуги років, відповідно до п.1 ст.86 Закону №1697.

Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_2 , копія якої надана до матеріалів справи, позивач з 30.03.1998 обіймає посади в органах прокуратури. Станом на день звернення за призначенням пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697).

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначає ст.86 Закону №1697.

Прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років (частина перша).

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася (частина шоста).

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії (частина 8).

Отже, серед інших, право на пенсію за вислугу мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури. При цьому до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу згідно з Законом №1697 зараховується, у тому числі, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Позивач посилається на те, що під час розгляду його заяви про призначення пенсії органи пенсійного фонду не зарахували до стажу за вислугу років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України №1697, половину строку навчання у Криворізькому філіалі Київського національного економічного університету.

У відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-2), яким і було прийнято оскаржуване рішення, зазначено, що архівна довідка Державного університету економіки і технології свідчить про те, що позивач навчався на денній формі навчання з 01.09.1994 по 09.06.1999. Проте, згідно з трудовою книжкою позивача, з 30.03.1998 позивач прийнятий на посаду в органи прокуратури. Тому, за доводами відповідача-2, денна форма навчання позивача потребує додаткового уточнення.

Таким чином, спірним у цій справі є питання зарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст.86 Закону №1697, половини строку навчання позивача у Державному університеті економіки і технології.

Суд зазначає, що відповідно до п. «д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п.8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Так, до заяви про призначення пенсії позивач надав архівну довідку від 25.10.2021 №01/02-787 Державного університету економіки і технологій.

У довідці вказано, що в документах архівного фонду значиться, що ОСОБА_1 1977 року народження з 01.09.1994 (Наказ №239-ст від 01.08.1994) по 09.06.1999 (Наказ №93-ст від 09.06.1999) навчався в Київському національному економічному університеті Криворізького філіалу на денній формі навчання факультету міжнародної економіки і права за спеціальністю «Правознавство», та здобув кваліфікацію юриста-економіста. Диплом спеціаліста серії КВ №11800634, виданий 30.06.1999 (копія диплому надана до матеріалів справи). У цій довідці також надається інформація про неодноразову реорганізацію Криворізького філіалу Київського національного економічного університету. Останнім розпорядженням КМУ від 19.02.2020 №199-р (зі змінами) та наказу Міністерства освіти і науки України від 04.06.2020 №756 був утворений Державний університет економіки і технологій.

Поряд з цим, згідно з трудовою книжкою позивача, 30.03.1998 він був призначений стажистом на посаду помічника прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу.

Отже, на денній формі навчання позивач навчався з 01.09.1994 по 30.03.1998, половина якого підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу згідно зі ст.86 Законом №1697.

З оскаржуваного рішення та розрахунку стажу позивача вбачається, що період з 01.09.1994 по 29.03.1998 зарахований органами пенсійного фонду лише до страхового стажу позивача.

Крім цього, оскаржуване рішення, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області свідчить про те, що станом на 17.02.2022 вислуга років позивача, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону №1697 (без врахування періоду навчання з 01.09.1994 по 29.03.1998) становить 23 роки 10 місяців 16 днів. Стаж роботи на посаді прокурора 22 роки 10 місяців 21 день при загальному стажі роботи 27 років 3 місяці 28 днів.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №60 від 28.03.2022 є таким, що прийняте необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

До того ж, рішення містить загальний висновок про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу вислуги років відповідно до п.1 ст.86 Закону №1697 і про те, що до страхового стажу зараховані всі періоди. Проте в рішенні не деталізовані періоди, які дають право на зазначену пенсію, і не вказано, який саме період роботи позивача не зараховано до стажу за вислугу років; не зазначено про те, чи зараховані всі періоди роботи, які дають право на пенсію за вислугу років, чи про те, що стажу роботи з урахуванням цих період недостатньо для призначення пенсії позивачу тощо.

За встановлених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №60 від 28.03.2022 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у цьому випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 17.02.2022 ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Крім цього, суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача, а враховуючи те, що пенсія позивачу не призначалась, не проводився її розрахунок (без обмежень граничного розміру, або із застосуванням такого обмеження тощо), відповідні позовні вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

За викладених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладені норми, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача на пенсійне забезпечення були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судового збору у розмірі 661,60 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №60 від 28.03.2022 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву від 17.02.2022 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Н.В. Кучугурна