Справа № 280/4755/22
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 жовтня 2022 року Справа № 280/4755/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (69106, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 236,)

до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12; )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (далі позивач) до Запорізької митниці (далі відповідач), відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА112080/2022/000051/1 від 17.02.2022 Запорізької митниці;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000155 від 17.02.2022, винесену Запорізькою митницею.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не підтвердили митну вартість товару в повному обсязі, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказали на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Згідно із ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між Акціонерним товариством «DGM Shipping AS», Эстонии (далі-"Продавец") та ТОВ «Альбакор». г. Запоріжжя, Україна (далі- "Покупець"), укладено Контракт № 32А/2019D від 14.08.2019.

Згідно п.1.1. та п.1.2. Контракту Продавец зобов`язується передати Покупцю заморожену та охолоджену рибу різних видів та морепродуктів. Умови поставки обговорюються та після погодження зазначаються в інвойсах, а інвойси повинні містити посилання на номер та дату Контракту.

Згідно Рахунку-фактурі (інвойс) № від 08.02.2022 товар постачався у розмірі 20 004,00 кг, за ціною 0,42 за кг, на суму 8401,68 євро. Дата відвантаження стоїть 6-й тиждень 2022 року. В інвойсі від 08.02.2022 зазначено, що оплата покупцем здійснюється згідно до контракту від 14.08.2019 № 32A/2019D та проформи інвойс від 04.02.2022 №2200683.

Для здійснення митного оформлення товару 15.02.2022 позивачем до митного органу було надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України (далі - МКУ) митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно №UA112080/2022/002971 на товар: «Кілька Балтійська, морожена, ціла, 8-10см. (Sprattus Sprattus Balticus). Вага нетто 20004,00кг, у блоках на 19 дерев`яних піддонах. Продукція упакована в поліетиленову плівку, не в первинній упаковці, харчові приправи і добавки відсутні. Дата виробництва: листопад 2021 року, термін зберігання 12 місяців. Маркування на упаковці: партія, країна походження, виробник, кілька балтійська морожена ціла (Sprattus Sprattus Balticus), виробник, термін і умови зберігання, вага нетто, енергетична і харчова цінність, дата виробництва, імпортер, повинно бути приготовано перед вживанням. Країна походження - ЕЕ».

В графі 44 зазначеної МД, декларантом вказано наступні документи:

Сертифікат якості № від 07.02.2022; Рахунок-проформа (Proforma invoice) №_2200683 від 04.02.2022; Рахунок-фактура (інвойс) № від 08.02.2022; міжнародна автотранспортна накладна № CMR від 09.02.2022; Miжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №AA110433 від 09.02.2022; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №EE072908 від 09.02.2022; Платіжне доручення №1022269 від 10.02.2022; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №12/02/22 від 12.02.2022; Довідка про транспортні витрати № б/н від 12.02.2022; Заява підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів №б/н від 15.02.2022; Копія митної декларації країни відправлення №22ЕЕ1210ЕЕ70158445 від 09.02.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 32А/2019D від 14.08.2019; Договір №41/19МП від 10.12.2019.

15.02.2022 по вказаній вище електронній системі надійшло повідомлення від митниці декларанту про те, що митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У зв`язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи.

Направлення декларанту вказаного електронного повідомлення свідчить, що процедуру консультацій щодо обставин, чому заявлена митна вартість товару не визнана митницею, про що і зазначено у Рішенні про коригування митої вартості від 17.02.2022.

Декларантом 17.02.2022 надано додаткові документи: пакувальний лист б/н від 09.02.2022, Прайс-лист б/н від 02.02.2022, Калькуляція б/н від 08.02.2022, Висновок Запорізької торгово-промислової палати ОИ-816 від 25.01.2022, Договір про перевезення від 10.12.2019 № 41/19МП, Лист №06/02-57 від 10.12.2019, Лист б/н від 16.02.2022, Довідка про вартість перевезення від 12.02.2022 та повідомлено про те, що «Інші документи протягом строку, визначеного ст. 53 МКУ надаватися не будуть».

Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МК України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей з розрахунку 0,54 євро/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях (джерело - МД від 06.12.2021 №UА100190/2021/698842).

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА112080/2022/000051/1 від 17.02.2022 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000155 від 17.02.2022.

Рішенням про коригування митної вартості товарів відповідач визначив митну вартість товару за шостим (резервним) методом.

Позивач не згоден з прийнятим рішенням відповідача, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим ч. З ст. 52 МКУ та оформив 18.02.2022 нову МД по формі МД-2 № UА112080/2022/003287 від 18.02.2022 сплативши митні платежі згідно із заявленою позивачем митною вартістю товарів/ Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно розділу Х МК України.

Позивач вважає рішення відповідача незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Статтею 57 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію Украй відповідно до митного режиму імпорту, а саме: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

При цьому, основним методом визначення-митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

У свою чергу, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує виникнення права самостійно визначати митну вартість імпортованих товарів відповідно до приписів статей 59, 60 Митного кодексу України.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов`язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У відповідності до ст.337 МК України, при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідачем було виявлено наступне.

1.Згідно п. 1.5.9 зовнішньоекономічного договору від 14.08.2019 № 32A/2019D серед переліку товаросупровідних документів є у тому числі «інші документи за вимогою покупця - пакувальний лист, прайс-лист, калькуляція», але цих документів до оформлення не надано.

З цього приводу суд зазначає, що позивач надав додатково: прайс-лист, калькуляцію та пакувальний лист, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості та картці відмови.

2.До митного оформлення не надано договір про перевезення від 10.12.2019 №41/19МП, хоч інформація про його реквізити в наявності у гр.44 митної декларації.

З цього приводу суд зазначає, що позивач надав додатково Договір міжнародного перевезення № 41/І9МП, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості та картці відмови.

3.У довідці про вартість перевезення від 12.02.2022 відсутнє посилання на договір перевезення, згідно якого здійснено транспортування вантажу.

Судом встановлено, що позивач 17.02.2022 надав додатково виправлену довідку про транспортні витрати від 12.02.2022, в якій є посилання на Договір міжнародного перевезення № 41/І9МП від 10.12.2019, яку долучив до матеріалів справи і відповідач.

Відповідно до оновленої довідки про вартість витрат від 12.02.2022 та рахунку-фактури від 12.02.2022 зазначено, що виданий згідно договору міжнародного перевезення № 41/І9МП від 10.12.2019 вартість послуг по перевезенню вантажу до кордонів України складає 21 000, 00 грн, що підтверджується і рахунком-фактурою 12/02/2022 до договору № 41/І9МП від 10.12.2019 від 12.02.2022. Будь-яких інших зауважень щодо числових показників витрат на транспортування товару відповідачем не зазначається.

4.Відповідно до інвойсу від 08.02.2022 № покупець сплачує 100% передплати перед відвантаженням товару, але відповідно до платіжного доручення №1022269 передплату здійснено 10.02.2022, тобто після відвантаження (згідно товаротранспортного документу №CMR дата відвантаження 09.02.2022). Крім того відповідач зазначив, що сума інвойсу від 08.02.2022 № складає 8401,68 Євро. Натомість передплату здійснено за платіжним дорученням № 1022269 від 10.02.2022 на суму 16803,36 євро (200%). У платіжному дорученні № 1022269 від 10.02.2022 в наявності посиланні на проформу інвойс від 04.02.2022 № 2200683, але у проформі інвойсі зазначено суму 42008,40 євро.

З приводу даного аргументу відповідача, позивач надав додатково лист від постачальника від 16.02.2022 та Лист позивача № 06/02-57 від 17.02.2022 з поясненнями про оплату товару.

Стосовно оплати за товар, судом встановлено наступне.

04.02.2022 продавець DGM Shipping AS виставив проформу інвойс №2200683 на 100 020,00 кг продукції на суму 42 008,40 євро. За ціною 0,42 за кг. Тобто це вся партія товару яку замовив позивач. Зокрема в цій проформіінвойс зазначено, про можливість зміни графіку платежів за узгодженістю сторін та оплата здійснюється відповідно до Контракту від 14.08.2019 № 32A/2019D.

10.02.2022 позивачем було зроблено передплату за продукцію 40 008 кг на суму 16 803,36 євро, що підтверджується платіжним дорученням №1022269 від 10.02.2022. Тобто відбулася оплата, за частину товару.

Частина цієї оплати була зарахована як 100% по інвойсу № від 08.02.2022. Саме за цим інвойсом відбулася поставка товару у розмірі 20 004,00 кг за ціною 0,42 за кг на суму 8401,68 євро. В інвойсі від 08.02.2022 зазначено, що оплата покупцем здійснюється згідно до контракту від 14.08.2019 № 32A/2019D та проформі інвойс від 04.02.2022 №2200683.

Тобто вартість товару за 1 кг була незмінною 0,42 за кг, що можливо прослідкувати з наданих документів та шляхом множення перевірити вартість товару. Будь-яких числових розбіжностей судом встановлено не було.

5.В наданому прайс-листі від 02.02.2022 не зазначено одиниці виміру (кг чи інш) товару, лише зазначено ціна 0,42 євро.

З приводу цього, судом встановлено, що в прайс-листі зазначено, що 100% передплата перед відвантаженням визначається інвойсом та до графіку платежів можуть вноситися зміни. В інвойсах є посилання на поставку товару у розмірі який визначається кілограмами, тому цілком логічно та підтверджується наданими до матеріалів справи документами, що ціна 0,42 євро це за кілограм, а ні за одну кільку чи ящик. Крім того, позивачем була надана калькуляція постачальника б/н від 08.02.2022, в якій чітко зазначено як розраховувалася ціна на продукцію, де вказано ціна за кг.

6.Згідно висновку Запорізької ТПП від 25.01.2022 №ОИ-816 здійснено аналіз цін на морепродукти за період з 01.10.2021 до 25.01.2022. Натомість поставка здійснюється у лютому 2022 року (ціни з січень можуть бути не актуальні). Також у висновку зазначено діапазон ціни без визначення розмірного ряду риби (як правило ціна на рибну продукцію залежить від розміру риби), хоч до оформлення надано «Кілька Балтійська, морожена, ціла, 8-10см». У висновку на балтійську кільку зазначено діапазон ціни від 0.37 до 0.55, тобто ціна на рибу може бути вище ніж заявлена.

Таке твердження відповідача, суд вважає припущенням, яке нічим не підтверджено. Зокрема висновок Запорізької ТПП не є обов`язковим документом. Крім того, обов`язку отримувати такий висновок вже після поставки товару у позивача не має. Даний висновок може свідчити про те, що вартість товару яка заявлена позивачем є в межах діапазону цін, який зазначений у висновку ЗТПП від 25.01.2022. Іншого висновку або іншої інформації за лютий 2022 року (період поставки товару) відповідач не надає суду. Більш того, при визначені митної вартості товару посилається у рішенні про коригування митної вартості на джерело- митна декларація від 06.12.2021, тобто джерело було також не за лютий 2022 року, що в свою чергу також може свідчити про зміну ціни на рибну продукцію за період з 06.12.2021 по лютий 2022. Тому суд не приймає даний аргумент відповідача.

7.Відповідно до п.2.2 зовнішньоекономічного договору від 14.08.2019 №32A/2019D датою поставки товару вважається дата, що зазначена у товарно-транспортній накладній (у ТТН № CMR зазначено дату 09.02.2022). Таким чином дата відвантаження товару - 09.02.2022. Але в листі від 06/02-57 від 17.02.2022 зазначено, що дата відвантаження 11.02.2022. Також інформація, що наведена у зазначеному листі викликає сумніви в частині хронології (11.02.2022 - відвантаження, а потім 08.02.2022 - виставлення інвойсу № ).

Суд відхиляє даний аргумент відповідача, так як лист не є тим документом який може підтвердити дату поставки товару. Помилка в листі від 06/02-57 від 17.02.2022 щодо дати поставки не може спростовувати інформацію, яка зазначена в обов`язкових документах, які подаються для митного оформлення товару. Для цього позивачем подається товарно-транспортна накладна, яка і підтверджує дату поставки. Судом розбіжностей у поданих до митниці документах щодо дати поставки товару не встановлено, а помилка в листі не свідчить про недостовірність поданих відомостей під час митного оформлення товару.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару судом не встановлено.

Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що документами, поданими до митного оформлення товарів, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню.

Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.

Щодо вимог позивача про скасування карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає таке.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Тобто, однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.

Оскільки, на час прийняття оспорюваної картки відмови у прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були відсутні підстави, передбачені частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, відповідно картка відмови є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4 962,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (69106, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 236, ) до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12; )-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA 112080/2022/000051/1 від 17.02.2022.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови Запорізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 112080/2022/000155 від 17.02.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (69106, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 236,) судовий збір в розмірі 4962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 27.10.2022.

Суддя О.В. Конишева