Справа № 380/6198/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6198/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 виходячи зі знеціненого грошового забезпечення (без врахування індексації грошового забезпечення);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) провести перерахунок (донарахування) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) різницю розміру у сумі 110707,68 грн, з врахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні ОСОБА_1 виходячи зі знеціненого грошового забезпечення (без врахування індексації грошового забезпечення);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) провести перерахунок (донарахування) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні зі служби та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) різницю розміру у сумі 14575,36 грн, з врахуванням індексації грошового забезпечення станом на день звільнення та раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 протиправно провела розрахунок та виплату вихідної допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні без врахування індексації грошового забезпечення. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.04.2022 залишено позов без руху.

Ухвалою суду від 27 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Відповідач зазначає, що нарахування вихідної допомоги при звільненні без врахування індексації грошового забезпечення є правомірним та відповідно до чинного на той час законодавства. Також вказує, що включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій інших виплат включно з індексацією грошового забезпечення Порядком №260 не передбачалося. Просить суд відмовити в позовних вимогах повністю.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

Встановив:
ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2018 №33 виключений зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення з календарною вислугою 24 роки 06 місяців.

Згідно абзацу 6 п.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2018 №33 позивачу виплачено грошову допомогу при звільненні в розмірі 94494,36 грн (а.с.5).

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 року у справі №1.380.2019.006973 відповідачем 28.04.2020 року проведено нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки в сумі 17344 грн. 96 копійок, згідно довідки від 21.02.2020 №380/489/47/163пс.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 року у справі №1.380.2019.006972 відповідачем 28.04.2020 проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення в період з січня 2016 року по лютий 2018 року в сумі 39 374 грн. 40 копійок.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №380/7025/20 відповідач 21.07.2021 здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення в період з січня 2016 року по лютий 2018 року урахуванням лютого 2008 року, як базового місяця в сумі 40 968 грн 77 копійок (а.с.10).

Позивач вважаючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо перерахунку грошового забезпечення з врахуванням індексації грошового забезпечення, звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ст. 15 Закону №2011 крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що виплата вихідної допомоги при звільненні позивачу нарахована без урахування індексації грошового забезпечення.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно з п. 12 ст. 12 Закону №3551-XII, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про відпустки №504/96-ВР від 05.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно зі ст. 16-2 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Наказ №260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону №504/96-ВР та п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХІІ.

Як встановлено судом, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 року у справі №1.380.2019.006973 відповідачем 28.04.2020 року проведено нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки в сумі 17344 грн. 96 копійок, згідно довідки від 21.02.2020 №380/489/47/163пс.

Також відповідачем не заперечується що виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій при звільненні позивачу нарахована без урахування індексації грошового забезпечення.

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення одноразової грошової допомоги при звільнення не регулюється положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Водночас, незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що в силу положень ст.9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій при звільненні.

Вирішуючи спір суд зазначає, що перерахунок та виплата конкретної суми грошової допомоги та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій при звільненні відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Суд зазначає, що нарахування грошового забезпечення при звільненні належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця та оскільки грошова допомога та грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з врахуванням індексації грошового забезпечення позивачу не нараховувалася на виконання даного рішення суду, суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму чи визначити її розмір.

Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки на даний час нарахування та виплата на користь позивача на виконання даного рішення суду не здійснювалося, суд вважає, що відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем грошової допомоги та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з врахуванням індексації грошового забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок (донарахування) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру у сумі 110707,68 грн, з врахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми та провести перерахунок (донарахування) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні зі служби та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру у сумі 14575,36 грн, з врахуванням індексації грошового забезпечення станом на день звільнення та раніше виплаченої суми, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги шляхом:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення розрахунку вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення.

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення.

зобов`язання відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з врахуванням індексації грошового забезпечення та урахуванням виплачених сум.

зобов`язання відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні зі служби станом на день звільнення з врахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми.

Щодо покликання відповідача у відзиві про пропущений строк звернення з даним позовом до суду, суд не погоджується із доводами відповідача про недодержання позивачем строку звернення до суду, оскільки предметом спору, незалежно від формулювання змісту позовних вимог, є правомірність невиплати спірних платежів, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 28.07.2022 у справі № 300/6805/21.

Так, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частини п`ята статті 12 КАС України).

Водночас, у положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців, його складових, сум індексації).

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013, № 9-рп/2013.

Так, у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовуються у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

До «усіх виплат» (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати) також належить і виплата індексації грошового забезпечення.

Спір у цій справі стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про її нарахування, перерахунок та стягнення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України, та про відсутність підстав для застосування положень частини п`ятої статті 122 КАС України.

Щодо незастосування норм статті 233 КЗпП України з огляду на формулювання позовних вимог інших, ніж стягнення заробітної плати, також варто зазначити, що Верховний Суд неодноразово вказував, що норми цієї статті, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

Такий правовий висновок попередньо також висловлювався у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 320/2583/21, від 07.02.2022 у справі № 420/7697/21, від 07.06.2022 у справі № 420/8317/21.

Верховний Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 280/9017/20 за позовом військовослужбовця щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення дійшов висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України.

До того ж, на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості стосовно строку звернення до суду з позовом про стягнення належної військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Така правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом при вирішенні спорів з подібними правовідносинами, а саме у постанові від 29.09.2021 у справі № 160/8332/20, від 24.09.2020 у справі № 806/2883/17, від 13.01.2020 у справі № 814/1007/16, від 11.07.2019 у справі № 814/2789/16, від 01.12.2019 у справі № 823/726/16.

Відтак, суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України та відсутні підстави для застосування положень частини п`ятої статті 122 КАС України.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, а саме судового збору, позивач згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :
1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення ОСОБА_1 розрахунку вихідної допомоги при звільненні без врахування індексації грошового забезпечення.

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) провести перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з врахуванням індексації грошового забезпечення та урахуванням виплачених сум.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) провести перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки при звільненні зі служби станом на день звільнення з врахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми.

6. У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27.10.2022

Суддя Коморний О.І.