Справа № 300/7213/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2022 р. справа № 300/7213/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач клопотанням від 15.09.2021 звернувся до Верховинської територіальної громади (Верховинської селищної ради) про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території села Красник Верховинського району Івано-Франківської області в межах населеного пункту у власність ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9739 га. Проте, з 23.09.2021 по час підготовки та подання даного позову відповідачем не надано жодної відповіді на клопотання від 15.09.2021.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.23-24).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджуються, із посиланням у ньому на відповідні норми права та твердження. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що Верховинська селищна рада восьмого скликання на двадцятій сесії розглянула клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Красник площею 1,9739 для ведення особистого селянського господарства та прийняла рішення від 06.10.2021 року № 175-12/2021, яким відмовила ОСОБА_1 в задоволенні його клопотання. Зазначає, що Верховинська селищна рада розглянула клопотання позивача у встановлений законом строк, що фактично спростовує доводи позивача, щодо бездіяльності відповідача. Окремо хоче зазначити, що результат розгляду клопотання позивача оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховинської селищної ради, позивач мав можливість ознайомитися з Протоколом поіменного голосування засідання дванадцятої сесії Верховинської селищної ради восьмого скликання від 06.10.2021, де під № 175-12/2021 розглядалися заяви щодо надання земельних ділянок, в тому числі і клопотання позивача.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали адміністративної справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , 15.09.2021 звернувся до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території села Красник Верховинського району Івано-Франківської області в межах населеного пункту у власність ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,9739 га.
Рішенням 20 сесії Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області восьмого скликання від 06.10.2021 в задоволені заяви позивача відмовлено з тих підстав, що немає погодження старости старостинського округу (а.с.10).

Позивач, вважаючи протиправною відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9739 га, розташованої в селі Красник Верховинського району Івано-Франківської області, для ведення особистого селянського господарства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним публічно-правовим відносинам, суд виходить із такого.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до пункту б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 даного Кодексу відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з статтею 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Відповідно до статті 19 даного Кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (частина 1 статті 20 Земельного кодексу України).

У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на

розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

6) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-P (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-BP рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Як встановив суд, Верховинська селищна рада восьмого скликання на двадцятій сесії розглянула клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Красник площею 1,9739 для ведення особистого селянського господарства та прийняла рішення від 06.10.2021 року № 175-12/2021 яким відмовила ОСОБА_1 в задоволенні його клопотання. Таким чином, Верховинська селищна рада розглянула клопотання позивача у встановлений законом строк, що фактично спростовує доводи позивача, щодо бездіяльності відповідача (а.с. 31-32).

Суд зазначає, що результат розгляду клопотання позивача оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховинської селищної ради, позивач мав можливість ознайомитися з Протоколом поіменного голосування засідання дванадцятої сесії Верховинської селищної ради восьмого скликання від 06.10.2021, де під № 175-12/2021 розглядалися заяви щодо надання земельних ділянок, в тому числі і клопотання позивача (а.с. 33).

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області (, вул. Франка, 3, смт. Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.