Справа № 280/4365/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 жовтня 2022 року Справа № 280/4365/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Петров Георгій Михайлович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2) відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №89 від 21.02.2022 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії по інвалідності, періоди роботи з 01.12.1993 по 20.07.1995 у ДП «Автосервіс» та з 02.10.1998 по 29.08.2000 у Будівельно-монтажному управлінні Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат.

Ухвалою судді від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/4365/22, призначено судове засідання без виклику сторін.

Представник відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав до суду відзив (вх.. №31432 від 15.08.2022), відповідно до якого зазначає, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивачу виповнилося 51 рік, страховий стаж складає 10 років 07 місяців 29 днів, при необхідному стажіі 12 років. До загального страхового стажу не враховані періоди роботи: з 01.12.1993 по 20.07.1995, оскільки на даті наказу про прийняття є виправлення, з 02.10.1998 по 29.08.2000 оскільки не співпадають назви організацій при прийнятті та звільнення; період здійснення підприємницької діяьності з 2012 по 2016 роки, оскільки інформація про сплату внесків відсутня та звіти до Пенсійного фонду не надавалися. У задоволенні позову просить відмовити.

15.08.2022 представником відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазанчає, що за результатом розгляду заяви від 14.02.2022 про призначення пенсії по інвалідності, разом з доданими до неї документами до страхового стажу позивача відповідачем не зараховано період з 01.12.1993 по 20.07.1995, оскільки в даті наказу є виправлення та період з 02.10.1998 по 29.08.2000, оскільки не співпадають назви організації при прийнятті та звільненні. В наданій позивачем трудовій книжці періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004) враховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом. Таким чином страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком № 637, а страховий стаж, набутий після 01.01.2004, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Порядком № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків. Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У задовленні позову просить відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

09.02.2022 позивач отримав інвалідність ІІІ групи, у зв`язку з чим 14.02.2022 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 32 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії по інвалідності 3 групи мають особи віком від 49 до 51 років при наявності 12 років страхового стажу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 89 від 21.02.2022 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності 3 групи від загального захворювання відповідно до Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу визначеного статею 32 Закону № 1058. Страховий стаж заявника становить 10 років 7 місяців 29 днів. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди з 01.12.1993 по 20.07.1995, оскільки в даті наказу про прийняття на роботу є виправлення; період з 02.10.1998 по 29.08.2000 не зараховано, оскільки не співпадають назви організації при прийнятті та звільненні. До загального страхового стажу не враховано період здійснення підприємницької

діяльності з 2012 по 2016 рік, оскільки інформація про сплату внесків відсутня та звіти до Пенсійного фонду не надавались.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування стажу та відмови у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можливо прийти до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як слідує з матералів справи спірними періодам є: з 01.12.1993 по 20.07.1995 у ДП «Автосервіс» та з 02.10.1998 по 29.08.2000 у Будівельно-монтажному управлінні Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 з 01.12.1993 позивач прийнятий автослюсарем ПТО2 Державного підприємства «Автосервіс», що з 22.04.1994 перейменоано на Акціонерне товариство «Автосервіс». 03.05.1994 переведений в акціонерне товариство «Автосервіс» слюсарем по ремонту автомобілей ПТО-2. 20.07.1995 звільнений за згодою сторін (записи №№10-13).

Відповідачем зазначено, що вказаний період не зарахований, оскільки в даті наказу про прийняття на роботу є виправлення.

Позивачем надано Архівну довідку з Архівного управління Запорізької міської ради від 31.03.2022 №04-25/Я-588, відпвідно до якої документи ДП «Атосервіс» на зберігання до архівного управління Запрізької міської ради не надходили, тому надати відомості про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 немає можливості.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 з 02.10.1998 позивач прийнятий бетощиком 3 розряду в будівельно-монтажне управління Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат. 29.08.2000 звільнений за власним бажанням.

Відповідачем зазначено, що вказаний період не зарахований, оскільки не співпадають назви організації при прийнятті та звільненні.

Позивачем надано Архівну довідку з Архівного управління Запрізької міської ради від 08.04.2022 за вих. №04-25/Я-594, відповідно до якої документи Будівельтно-монтадного управління Запорізького виробничого алюмінієвого комбінату на збергання до архівного управління Запорізько міськох ради не надходили, тому надати відомості про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 не має можливості.

Таким чином, підтвердити інформацію щоло спірних перодів роботи позивач не має моливості.

Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, відповідно до якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

У пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, дії відповідача щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи роботи з 01.12.1993 по 20.07.1995 у ДП «Автосервіс» та з 02.10.1998 по 29.08.2000 у Будівельно-монтажному управлінні Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат протиправними, відтак рішення №89 від 21.02.2022 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 підлягає скасуванню та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяв позивача від 14.02.2022 зарахувавши до страхового стажу роботи з 01.12.1993 по 20.07.1995 у ДП «Автосервіс» та з 02.10.1998 по 29.08.2000 у Будівельно-монтажному управлінні Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат.

Відтак позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовй збір у розмір 992,40 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Петров Георгій Михайлович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №89 від 21.02.2022 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобовязати Головне управління Пенсійною фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії по інвалідності, періоди роботи з 01.12.1993 по 20.07.1995 у ДП «Автосервіс» та з 02.10.1998 по 29.08.2000 у Будівельно-монтажному управлінні Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.02.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.10.2022.

Суддя О.О. Артоуз