Справа № 640/14082/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Київ № 640/14082/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА»
доКиївської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» (далі - позивач або ТОВ «ТЕКСІКА») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2 від 19.11.2020.

В якості підстав позову позивач зазначає, що рішення Київської митниці Держмитслужби України щодо коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2 від 19.11.2020 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зокрема позивач зазначає, 07.07.2014 між Sunway Textile Group Limited та позивачем був укладений Контракт № SW 07/07-14 від 07.07.2014, відповідно до якого Продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені Контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар; відповідно до п. 1.2 Контракту Продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (специфікаціях) до Контракту, які є його невід`ємною частиною; 28.12.2015 Продавець та позивач уклали Додаткову угоду № 1 до Контракту, якою, зокрема, продовжили строк дії Контракту до 31.12.2025 включно; 03.11.2020 позивач подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424, відповідно до якої загальна вартість товару склала 37 043,11 доларів США, як це зазначено в Специфікації та Інвойсі, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Циндао, Китайська Народна Республіка; позивач поніс витрати щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, щодо навантажувально-розвантажувальних робіт, а також щодо сплати винагороди експедитору, розмір яких склав 1 750,00 доларів США; таким чином, загальна митна вартість товару складає 38 793,11 доларів США; митним органом декларанта зобов`язано надати додаткові документи що підтверджують числові значення складової митної вартості товару; 19.11.2020 позивач у відповідь на запит надав відповідачу лист № 1024 для підтвердження заявленої митної вартості товару; разом із тим, 19.11.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару; ТОВ «ТЕКСІКА» не погоджується із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, вважає його протиправним, а також таким, що породжує

негативні наслідки для позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

25.05.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14082/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

22.06.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач діяв в рамках законодавства; під час проведення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за ЕМД від 03.11.2020 № UA100080/2020/527424, встановлено, що документи, які подані уповноваженою ТОВ «ТЕКСІКА» особою митним брокером ТВ «ГРЕНАДА 4» для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: митним брокером до митного оформлення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подано 03.11.2020 банківський платіжний документ, що стосується товару, від 25.08.2020 № 20 на суму 36 457,18 доларів США, в якому зазначено лише номер та дату контракту, відповідно до якого здійснено попередню оплату; сума поставки за поданим до митного оформлення рахунком-фактурою від 26.08.2020 № 20SW148 становить 37 043,11 доларів США, таким чином платіжне доручення від 25.08.2020 № 20 на суму 36 457,18 доларів США не можливо ідентифікувати з даною поставкою; декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати; не подано банківські платіжні документи, які засвідчують факт здійснення попередньої оплати вартості морського перевезення відповідно до рахунку від 30.08.2020 № 198, не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; митним брокером не надано переклад митної декларації країни відправлення відповідно до ст. 254 Митного кодексу України, крім того вона не містить позначок митних органів країни відправлення (Китаю); таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: неподання декларантом всіх запрошених документів та відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі; у зв`язку із неможливістю застосування попередніх методів, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях подібних за характеристиками товарів.

29.06.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено про те, що наданий позивачем разом із митною декларацією ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424 від 03.11.2020 до митного оформлення прайс-лист був достатнім відповідачу для підтвердження митної вартості товару; відповідач помилково не врахував надані позивачем під час митного оформлення спірного товару платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість транспортування товару до митної території України; у позивача відсутній ліцензійний чи авторський договір, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, а тому ненадання позивачем відповідачу таких документів не може слугувати підставою для прийняття останнім оскаржуваного рішення; що стосується твердження відповідача про те, що позивачем не надано експортну митну декларацію від 27.08.2020 з урахуванням приписів ст. 254 МК України, то станом на день підписання листа № 1024 від 19.11.2020 експортна декларація з перекладом на українську мову була відсутня у позивача, про що позивач повідомив відповідачу у вищезазначеному листі; експортна декларація носить інформаційний характер, так як законодавець не відносить копію митної декларації країни відправлення до документів, що підтверджують митну вартість товару; відповідач не підтвердив законність застосування ним другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів, що, на думку позивача, є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.07.2014 між Sunway Textile Group Limited (Китай) («Продавець» за контрактом) та ТОВ «ТЕКСІКА» («Покупець» за контрактом) укладено Контракт № SW 07/07-14, відповідно до якого Продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені Контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.4, 1.5, 2.1, 3.2, 3.5 та 4.1 Контракту Продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (Специфікаціях) до Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка товару здійснюється Продавцем партіями. На кожну партію товару Сторони контракту узгоджують та затверджують Додаток (Специфікацію) до Контракту.

Загальний об`єм та умови поставок визначаються відповідно до Додатків (Специфікацій) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китаю) відповідно до правил «Incoterms 2010» (публікація МТП № 560), якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному Додатку (Специфікації) до Контракту.

Ціна товару, що постачається за Контрактом, узгоджена сторонами на умовах FOB (будь-який порт Китаю) відповідно до правил «Incoterms 2010» (публікація МТП № 560), якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному Додатку (Специфікації) до Контракту.

У вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, сертифікат про походження. Усі витрати, пов`язані з виконанням Контракту в країні Продавця, несе Продавець, на території інших країн - Покупець.

Оплата кожної партії товару за Контрактом здійснюється наступним чином: 20% передоплата, 80% після отримання копії коносамента (документів) з можливістю відтермінування платежу на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту відправлення вантажу із порту відправлення.

28.12.2015 між Sunway Textile Group Limited та ТОВ «ТЕКСІКА» було укладено додаткову угоду № 1 до Контракту № SW 07/07-14 від 07.07.2014, відповідно до п. 1 якої сторони вирішили продовжити строк дії Контракту № SW 07/07-14 від 07.07.2014 до 31.12.2025 включно.

25.09.2019 між Sunway Textile Group Limited та ТОВ «ТЕКСІКА» було укладено додаткову угоду № 2 до Контракту № SW 07/07-14 від 07.07.2014, відповідно до якої було внесено зміни до банківських реквізитів Продавця.

14.04.2020 ТОВ «ТЕКСІКА» і Sunway Textile Group Limited уклали специфікацію № SW025 до Контракту (далі - Специфікація), відповідно до якої Продавець передав у власність ТОВ «ТЕКСІКА», а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах Контракту наступний товар (далі - товар): тканина Вектра 235 Преміум, гладкофарбована, густиною 235г/м2±10, ширина 150±5 см, 65±10% поліефір/35±10% хлопок, товарна позиція (далі - Товар 1); тканина сумішева Гарда Флекс 245, 65±10%, поліефір, 33±10% бавовна, 2% еластин, густиною 245г/м2±10%, ширина 150±5 см, товарна позиція (далі - Товар 2).

Загальна вартість товару за специфікацією складає 37 043,11 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Циндао, Китай.

ТОВ «ТЕКСІКА» 14.04.2020 перерахувало на користь Продавця грошові кошти в розмірі 7 000,00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 210 (частина із яких в рамках Контракту), а також ТОВ «ТЕКСІКА» 25.08.2020 перерахувало на користь Продавця грошові кошти в розмірі 36 457,19 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 20 (частина із яких в рамках Контракту).

Продавець 26.08.2020 відповідно до Контракту та Специфікації виставив ТОВ «ТЕКСІКА» до сплати інвойс № 20SW148 на загальну суму 37 043,11 доларів США на умовах поставки товару FOB м. Циндао, Китай.

Позивач 20.10.2020 перерахував на користь Продавця грошові кошти в рамках Контракту в розмірі 29 843,11 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 59.

З метою митного оформлення товару, ввезеного за умовами вказаного Контракту, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424, загальна вартість товару складає 37 043,11 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Циндао, Китай.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Циндао, Китай, до місця ввезення на митну територію України (м. Одеса). Розмір таких витрат склав 1 750,00 доларів США.

Крім митної декларації ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424 ТОВ «ТЕКСІКА» надало відповідачу такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: Сертифікат якості від 26.08.2020; пакувальний лист (packing list) від 26.08.2020; рахунок-фактура (інвойс) № 20SW148 від 26.08.2020; коносамент (bill of lading) № ZIMUQIN545690 від 30.08.2020; автотранспортну накладну № 1130 від 02.11.2020; Сертифікат про походження товару № CCPIT520(20C3711A0) від 26.08.2020; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експортної роботи № 172 від 18.09.2019; банківський платіжний документ, що стосується товару № 20 від 25.08.2020; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 198 від 30.08.2020; довідку експедитора про транспортно-експедиційні витрати № HS-198/2020 від 30.08.2020; прайс-лист від 14.04.2020; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-1226/3 від 03.11.2020; Контракт № SW 07/07-14 від 07.07.2014; додаткову угоду № 1 до Контракту; додаткову угоду № 2 до Контракту; договір транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та ТОВ «ТЕКСІКА»; податкові, видаткові накладні; митна декларація країни відправлення № 00674172 від 27.08.2020.

За наслідком розгляду документів митним органом сформовано повідомлення, у якому останній просив надати декларанта додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до статті 254 МКУ.

ТОВ «ТЕКСІКА» листом за вих. № 1024 від 19.11.2020 надано додаткові документи та пояснення щодо обставин, які наведені відповідачем у повідомленні про надання додаткових документів, зокрема: щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати та виписки з бухгалтерської документації, позивач повідомив відповідачу, що ним 14.04.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 7 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 210, з яких 2 784,70 доларів США були сплачені за товар; 25.08.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 36 457,19 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 20, з яких 5 392,28 доларів США були сплачені за товар; 20.10.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 29 843,11 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 59, з яких 28 866,13 доларів США були сплачені за товар. Позивачем також було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією за 2020 рік та повідомлено, що станом на день підписання листа № 1024 від 19.11.2020 у позивача були відсутні будь-які інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою спірного товару, крім зазначених у листі банківських платіжних документів та транспортних (перевізних) документів, оскільки сам товар ще не було взято на бухгалтерський облік позивача з підстав знаходження у зоні митного контролю відповідача та не був випущений у вільний обіг.

Щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки відповідно до Специфікації та Інвойса поставка спірного товару відбувалась на умовах FOB м. Циндао, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2000), які не передбачають зобов`язань ані продавця, ані позивача щодо укладення договору (контракту) страхування товару. Позивач також зазначив, що він на добровільних засадах не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних зі спірним товаром. Таким чином, у позивача відсутні будь-які зобов`язання щодо підтвердження витрат на страхування товару, адже воно не здійснювалося.

Щодо ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, позивач повідомив про відсутність будь-якого ліцензійного чи авторського договору, що стосується оцінюваного товару та згідно якого передбачена сплату Товариством будь-яких платежів (роялті тощо) на користь третіх осіб.

Щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням вимог ст. 254 МК України, позивач звернув увагу відповідача, що в нього була відсутня станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, у тому числі з урахуванням вимог ст. 254 МК України. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи ч. 3 ст. 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення та експертного висновку лише за умови їх наявності у позивача.

Позивач також з метою підтвердження понесених ним витрат щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця його ввезення на митну територію України, щодо навантаження і розвантаження товару, а також щодо сплати винагороди експедитору в розмірі 1 750,00 доларів США, надав відповідачу фотокопії наступних документів: договору транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018, укладений з експедитором (компанією Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited); інвойса № 198 від 30.08.2020, виставленого Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited; акту прийому-передачі наданих послуг № 198 від 29.10.2020, складеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та ТОВ «ТЕКСІКА». Додатково позивачем було надано відповідачу фотокопії платіжного доручення в іноземній валюті № 68 від 03.11.2020, згідно з яким позивачем на рахунок експедитора перераховано оплату згідно з договором транспортної експедиції в розмірі 10 700, 00 доларів США, з яких 1 750, 00 доларів США було зараховано як оплату згідно з інвойсом експедитора № 198 від 30.08.2020. На підтвердження вказаних обставин надав карту рахунку бухгалтерського обліку 6852 у розрізі перерахованих платежів на користь експедитора за інвойсом експедитора № 198 від 30.08.2020.

Київською митницею Держмитслужби було відмовлено ТОВ «ТЕКСІКА» в митному оформленні (випуску) задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2020/00184.

Підставою для відмови в митному оформленні було прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2 від 19.11.2020, яким відповідач застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару.

Київською митницею Держмитслужби у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2 від 19.11.2020 зазначено, зокрема, що за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом із митною декларацією від 03.11.2020 № UA100080/2020/527424 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Підпунктом 1 п. 4 зовнішньоекономічного контракту від 07.07.2014 № SW 07/07-14 передбачена 20% передплата за товар, 80% після отримання копії коносаменту від 30.08.2020 ZIMUQIN5456907 з можливим відстроченням платежу протягом 30 днів. В інвойсі від 26.08.2020 № 20SW148 та специфікації від 14.04.2020 № SW025, що подані декларантом до митного оформлення, не зазначено умови оплати за товар відповідно до п. 4.1 контракту від 07.07.2014 № SW07/07-14.

У поданому до митного оформлення 03.11.2020 банківському платіжному документі, що стосується товару від 25.08.2020 № 20 на суму 36 457,18 доларів США, зазначено лише номер та дату контракту, відповідно до якого здійснено попередню оплату. Сума поставки за поданим до митного оформлення рахунком-фактурою від 26.08.2020 № 20SW148 становить 37 043,11 доларів США. Таким чином платіжне доручення від 25.08.2020 № 20 на суму 36 457,18 доларів США не можливо ідентифікувати з даною поставкою. Слід зазначити, що п. 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 (далі - постанова Правління НБУ), зазначено, що «Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів».

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

До митного оформлення декларантом подано рахунок від 30.08.2020 № 198 на оплату вартості морського перевезення по маршруту Qingdao/Циндао - Odessa/Одеса, в якому зазначено «условия оплаты предоплата 100%». Декларантом до митного оформлення не подано банківські платіжні документи, які засвідчують факт здійснення попередньої оплати вартості морського перевезення відповідно до рахунку від 30.08.2020 № 198.

Відповідно до Інвойсу від 26.08.2020 № 20SW148 поставка товару здійснюється на умовах FOB- Qingdao. Міжнародний торговий термін (умова) FOB (назва порту відвантаження) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Документи, які подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів необхідно надати документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ та додаткові документи відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ:

відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати;

відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до статті 254 МКУ.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням відповідача щодо коригування митної вартості позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у його постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18 (адміністративне провадження № К/9901/2378/19).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відтак, стаття 53 Митного кодексу України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України).

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості митним органом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) (ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

З матеріалів справи слідує, що 07.07.2014 між Sunway Textile Group Limited (Китай) («Продавець» за контрактом) та ТОВ «ТЕКСІКА» («Покупець» за контрактом) укладено Контракт № SW 07/07-14, відповідно до якого Продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені Контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.4, 1.5, 2.1, 3.2, 3.5 та 4.1 Контракту Продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (Специфікаціях) до Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка товару здійснюється Продавцем партіями. На кожну партію товару Сторони контракту узгоджують та затверджують Додаток (Специфікацію) до Контракту.

Загальний об`єм та умови поставок визначаються відповідно до Додатків (Специфікацій) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китаю) відповідно до правил «Incoterms 2010» (публікація МТП № 560), якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному Додатку (Специфікації) до Контракту.

Ціна товару, що постачається за Контрактом, узгоджена сторонами на умовах FOB (будь-який порт Китаю) відповідно до правил «Incoterms 2010» (публікація МТП № 560), якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному Додатку (Специфікації) до Контракту.

У вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, сертифікат про походження. Усі витрати, пов`язані з виконанням Контракту в країні Продавця, несе Продавець, на території інших країн - Покупець.

Оплата кожної партії товару за Контрактом здійснюється наступним чином: 20% передоплата, 80% після отримання копії коносамента (документів) з можливістю відтермінування платежу на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту відправлення вантажу із порту відправлення.

З метою митного оформлення товару, ввезеного за умовами вказаного Контракту, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100080/2020/527424 та документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: Сертифікат якості від 26.08.2020; пакувальний лист (packing list) від 26.08.2020; рахунок-фактура (інвойс) № 20SW148 від 26.08.2020; коносамент (bill of lading) № ZIMUQIN545690 від 30.08.2020; автотранспортну накладну № 1130 від 02.11.2020; Сертифікат про походження товару № CCPIT520(20C3711A0) від 26.08.2020; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експортної роботи № 172 від 18.09.2019; банківський платіжний документ, що стосується товару № 20 від 25.08.2020; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 198 від 30.08.2020; довідку експедитора про транспортно-експедиційні витрати № HS-198/2020 від 30.08.2020; прайс-лист від 14.04.2020; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-1226/3 від 03.11.2020; Контракт № SW 07/07-14 від 07.07.2014; додаткову угоду № 1 до Контракту; додаткову угоду № 2 до Контракту; договір транспортної експедиції № HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та ТОВ «ТЕКСІКА»; податкові, видаткові накладні; митна декларація країни відправлення № 00674172 від 27.08.2020.

Загальна вартість товару складає 37 043,11 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Циндао, Китай.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Циндао, Китай, до місця ввезення на митну територію України (м. Одеса). Розмір таких витрат склав 1 750,00 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товарів, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала 38 793,11 доларів США (37 043,11 доларів США + 1 750,00 доларів США).

Суд звертає увагу, що у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України наведений невичерпний перелік транспортних (перевізних) документів, які може надати декларант для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України.

Суд зазначає, що наданих позивачем транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів було достатньо для підтвердження такої складової митної вартості спірного товару як його транспортування до митної території України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не підтвердив витрати на страхування товару, адже відповідно до умов поставки FOB ані продавець, ані позивач не мали жодних зобов`язань щодо страхування спірного товару, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.

Судом також установлено, що позивач повідомив у своєму листі відповідачу, що він додатково не страхував спірний товар. Аналогічне підтвердження міститься у довідці Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати № HS-198/2020 від 30.08.2020.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позивач не надав йому банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «ТЕКСІКА» листом за вих. № 1024 від 19.11.2020 надано до Київської митниці Держмитслужби додаткові документи та пояснення, зокрема: щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати та виписки з бухгалтерської документації, позивач повідомив відповідачу, що ним 14.04.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 7 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 210, з яких 2 784,70 доларів США були сплачені за товар; 25.08.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 36 457,19 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 20, з яких 5 392,28 доларів США були сплачені за товар; 20.10.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 29 843,11 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 59, з яких 28 866,13 доларів США були сплачені за товар. Позивачем також було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією за 2020 рік.

Аналогічне підтвердження міститься у довідці АТ «ОТП Банк» № 020-01-020-3-020-3/9 від 18.01.2021, яка наявна в матеріалах справи.

Суд враховує, що відповідно до п. 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Між тим, чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на інвойс чи проформу-інвойс.

Отже, сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребовувану ним копію митної декларації країни відправлення, адже цей документ носить виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо його надання у декларанта на обґрунтований запит митного органу в силу вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, що в листі за вих. № 1024 від 19.11.2020 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Не має логічного обґрунтування вимога відповідача надати ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів, оскільки з жодних документів не випливає, що такий документ є умовою продажу оцінюваних товарів.

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі № 826/6346/16, від 31.01.2018 у справі № 813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення про коригування, в ньому зазначено лише номери та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення про коригування обґрунтованим та мотивованим в контексті положень п.п. 2, 4 ч. 2 ст.55 Митного кодексу України.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованих товарів є необґрунтованими, а подальше коригування їх вартості на підставі референтних митних декларацій є протиправним.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень про коригування.

З усього вищенаведеного суд констатує, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені Митним кодексом України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200029/2 від 19.11.2020 не відповідає критеріям встановленим в ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства та порушує майнові права та законні інтереси позивача.

Суд акцентує увагу, що згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із платіжного доручення № 2029 від 18.05.2021, позивачем за подачу позову до Окружного адміністративного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.11.2020 № UA100080/2020/200029/2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, ідентифікаційний код 43337359) шляхом їх безспірного списання на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІКА» (адреса: 03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд. 23Б, ідентифікаційний код 32252472) сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя К.С. Пащенко