Справа № 320/772/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року № 320/772/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської районної ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бучанської районної ради Київської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Бучанської районної ради Київської області щодо проведення 23.11.2020 засідання першої сесії Бучанської районної ради Київської області;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) Бучанської районної ради Київської області на прийняття рішень на засіданнях сесій Бучанської районної ради Київської області з 23.11.2020;

- визнати протиправними та скасувати рішення Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020, яким було вирішено взяти до відома інформацію Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області про результати виборів депутатів Бучанської районної ради;

- визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 «Про обрання тимчасової Президії Бучанської районної ради VIII скликання Київської області»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 «Про Секретаріат сесії Бучанської районної ради VIII скликання Київської області»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 «Про Лічильну комісію Бучанської районної ради VIII скликання Київської області».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зважаючи на висновки, встановлені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі № 320/12470/20 були відсутні підстави для скликання та проведення 23.11.2020 першої сесії Бучанської районного ради Київської області, оскільки Бучанська районна територіальна виборча комісія Київської області не приймала рішення про реєстрацію депутатів Бучанської районного ради Київської області, а тому рішення Бучанської районної ради є незаконними, оскільки прийняті в порушення частини дванадцятої статті 46, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Крім того, проекти рішень Бучанської районної ради, а також вже прийняті рішення відповідачем не оприлюднювались, що є порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про місцеве самоврядування».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі частин першої, третьої, шостої статті 283 Виборчого кодексу України (далі ВК України) Бучанською районною територіальною виборчою комісією Київської області 22.11.2020 прийнято заяви про реєстрацію від обраних депутатів та зареєстровано у встановленому ВК України порядку, про що прийнято постанову № 80 від 18.11.2020. На думку відповідача, прийняті на сесії рішення Бучанської районної ради Київської області відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, у якій суд дійшов висновку, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 № 01-01-VIII обрано тимчасову Президію Бучанської районної ради VIII скликання Київської області VIII скликання з числа депутатів районної ради в кількості п`яти осіб.

Рішенням Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 № 02-01-VIII утворено Секретаріат сесії Бучанської районної ради VIII скликання Київської області з числа депутатів районної ради в кількості трьох осіб.

Рішенням Бучанської районної ради Київської області від 23.11.2020 № 03-01-VIII утворено Лічильну комісію сесії Бучанської районної ради VIII скликання Київської області з числа депутатів районної ради в кількості трьох осіб.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та правомірністю проведення засідання сесії Бучанської районної ради Київської області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 320/12470/20, залишеним без змін поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області щодо проведення сесії Бучанської районної ради Київської області 23.11.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі № 320/12470/20 судом встановлено наступні обставини.

Постановою Центральної виборчої комісії від 08.08.2020 № 160 «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року» призначено на неділю 25.10.2020 перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів за переліками згідно додатків 1-24.

З матеріалів справи встановлено, що 09.11.2020 о 01 год. 35 хв. відповідачем було складено протокол про результати виборів депутатів Бучанської районної ради в єдиному багатомандатному виборчому окрузі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 320/11650/20, що набрало законної сили 19.11.2020, визнано протиправним та скасовано протокол Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області про результати виборів депутатів Бучанської районної ради в єдиному багатомандатному виборчому окрузі від 09.11.2020. Зобов`язано Бучанську районну територіальну виборчу комісію Київської області здійснити повноваження територіальних виборчих комісій щодо встановлення підсумків голосування з виборів депутатів Бучанської районної ради у межах таких територіальних виборчих округів (частин територіальних виборчих округів): територіального виборчого округу № 3 (Бучанська міська об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області); частини територіального виборчого округу № 6 (Гостомельська селищна об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області); частини територіального виборчого округу № 2 (Дмитрівська сільська об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області); територіального виборчого округу № 2 (Макарівська селищна об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області); територіального виборчого округу № 7 (частина Ірпінської міської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області); частини територіального виборчого округу № 5 (Борщагівська сільська об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області), та скласти протокол про результати виборів депутатів Бучанської районної ради в єдиному багатомандатному виборчому окрузі на підставі встановлених підсумків голосування. В іншій частині в позові відмовлено.

Судом встановлено, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 320/11650/20, 19.11.2020 о 08 год. 00 хв. розпочалось засідання Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області, на виконання якого було встановлено підсумки результатів голосування відповідно до рішення суду, а також складено протокол про результати виборів депутатів Бучанської районної ради

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів офіційного оприлюднення результатів виборів встановлених після повторного проведення підрахунку голосів виборців та після повторного встановлення підсумків голосування в межах частин територіальних виборчих округів визначених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 320/11650/20 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 320/10760/20.

Також суд звернув увагу на те, що протокол Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області про результати виборів депутатів Бучанської районної ради складений 19.11.2020 о 12.00 год, при цьому постанова № 80 про реєстрацію депутатів у Бучанську районну раду прийнята 18.11.2020 о 21 год. 30 хв.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні, постанова № 80 про реєстрацію депутатів у Бучанську районну раду прийнята 18.11.2020 прийнята на підставі протоколу Бучанської районної територіальної виборчої комісії Київської області про результати виборів депутатів Бучанської районної ради в єдиному багатомандатному виборчому окрузі від 09.11.2020.

Разом із тим, даний протокол на момент прийняття вищевказаної постанови було визнано протиправним та скасовано рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 320/11650/20.

Отже, відповідачем не виконано вимоги статті 282 ВК України після прийняття протоколу про результати виборів депутатів Бучанської районної ради від 19.11.2020, а саме не вчинено жодних дій направлених на офіційне оприлюднення результатів місцевих виборів після проведення повторного перерахунку, а саме шляхом опублікування у відповідних місцевих друкованих засобах масової інформації результати виборів депутатів та на офіційному веб-сайті комісії чи відповідної ради (за наявності), регіонального, територіального представництва Центральної виборчої комісії (у разі їх утворення).

Та обставина, що в уточненому протоколі про підсумки виборів депутатів Бучанської районної ради від 19.11.2020 не було змінено жодних даних щодо обраних депутатів Бучанської районної ради, а лише було виправлено арифметичні помилки в змісті протоколу від 09.11.2020, не звільняє відповідача від обов`язку дотримання приписів виборчого законодавства.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що відповідач після прийняття протоколу про результати виборів від 19.11.2020 не здійснив офіційного оприлюднення результатів виборів та не виніс постанови про реєстрацію обраними депутатів Бучанської районної ради, тому фактично не мав права скликати першу сесію Бучанської районної ради, при цьому будь яких доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано, натомість у судовому засідання представником відповідача підтверджено, що даних дій вчинено не було.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.

За приписами частини третьої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» першу сесію новообраної районної у місті, районної, обласної ради скликає відповідна територіальна виборча комісія не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради у кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання рада обирає тимчасову президію з числа депутатів ради в кількості не більше п`яти осіб - представників партій (блоків), які набрали найбільшу кількість голосів на виборах. Члени тимчасової президії почергово головують на пленарних засіданнях ради до обрання голови ради. З часу обрання голови ради він веде пленарні засідання ради відповідно до вимог цього Закону та регламенту ради.

Відповідно до приписів статті 282 ВК України територіальна виборча комісія з відповідних місцевих виборів не пізніш як на п`ятий день з дня встановлення результатів виборів офіційно оприлюднює шляхом опублікування у відповідних місцевих друкованих засобах масової інформації результати виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, міської, районної в місті, районної, селищної, сільської ради, сільських, селищних, міських голів, а також розміщує їх на офіційному веб-сайті комісії чи відповідної ради (за наявності), регіонального, територіального представництва Центральної виборчої комісії (у разі їх утворення).

Частиною першою статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Враховуючи встановлені у судовій справі № 320/12470/20 обставини відсутності підстав для скликання Бучанською районною територіальною виборчою комісією Київської області першої сесії Бучанської районної ради, суд приходить до висновку про те, що проведення відповідачем засідання сесії 23.11.2020 та прийняття на ньому рішень є протиправним.

Посилання відповідача висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18 підлягають відхиленню, оскільки у вказаній справі предметом спору є визнання незаконними і скасування постанов Держпраці про накладення штрафу у зв`язку з дотримання відповідачем законодавчо встановленої процедури прийняття спірних постанов, у той час як у даній справі ставиться під сумнів наявність підстав проведення сесії районної ради у зв`язку із відсутністю повноважень у депутатів районної ради.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 вказав, що поняття порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити й спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який:

має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права;

пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику;

порушений суб`єктом владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є:

(а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права;

(б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до частини другої статті 124 Конституції України;

(в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю);

(г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);

(д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або

б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або

в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або

г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

Вказана правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17.

При з`ясуванні статусу позивача як «потерпілого», Суд керується практикою, напрацьованою Європейським судом з прав людини. Поняття «потерпілий» має автономне значення (не залежить від національного законодавства) і має значення лише для цілей застосування Конвенції. Водночас, підходи ЄСПЛ мають важливе методологічне значення для розвитку практики національних судів.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 наголошував, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням вище наведених загальних підходів, суд зазначає, що позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачу. Позивач не обґрунтував свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, а покликається на порушення інтересу територіальної громади, частиною якої він є, і для якої, на його думку, цей інтерес має значення.

Суд дійшов висновку, що доводи позивача не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних рішень та дій відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку.

Безпосередньо позивач не є потерпілим від проведення засідання сесії районної ради та прийняття оскаржуваних рішень, оскільки вони не спричинили суттєвого негативного впливу саме на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи встановлення відсутність факту порушення прав позивача оскаржуваними діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати позивачу відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 73- 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Бучанської районної ради Київської області (; місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання протиправним і скасування рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.