Справа № 300/894/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/894/22 пров. № А/857/10235/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 300/894/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Микитюк Р. В.,

час ухвалення рішення 07.06.2022 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у зарахуванні йому до загального страхового стажу та перерахунку пенсії по інвалідності; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 червня 2021 року перерахунок його пенсії по інвалідності з врахуванням до загального страхового стажу: роботу у Коломийському міському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року на посаді менеджер; роботу в СМП "Фрівест-М" у період з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року на посаді інженер по маркетингу та директор.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 до загального страхового стажу та перерахунку пенсії по інвалідності. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 червня 2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності з врахуванням до загального страхового стажу: роботу у Коломийському міському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року на посаді менеджер; роботу в СМП "Фрівест-М" у період з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року на посаді інженер по маркетингу та директор.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач з 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року працював на посаді директора в СМП «Фрівест-М» та позивач, як директор був особою відповідальною за заповнення трудової книжки, а також за нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи та їх перерахунок до відповідного фонду. Зазначає, що згідно з даними про сплату страхових внесків та надання звітів про нарахування страхових внесків та витрачання коштів Пенсійного фонду СМП «Фрівест-М» підтверджено відсутність сплати страхових внесків по платнику за період з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року. Покликається на п.п.2 п.2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії та звертає увагу, що період, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ не враховується до страхового стажу. Таким чином, вважає, що дії пенсійного органу є правомірними та підстави для задоволення позову відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При обчисленні загального стажу роботи позивачу не було враховано період роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та роботу в СМП "Фрівест-М" з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року.

15 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та роботу в СМП "Фрівест-М" з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року.

Зі змісту листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №6637-6769/Л-02/8-0900/21 від 20 серпня 2021 року вбачається, що відповідач на підставі поданих позивачем документів обчислив страховий стаж, який становить 29 років 9 місяців 7 днів, однак відмовився зарахувати позивачу в загальний страховий стаж роботу на посаді менеджера з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року (1 місяць 08 днів) у Коломийському центрі НТТМ, оскільки наявні виправлення в даті звільнення та роботу у період з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року (3 роки 9 місяців 28 днів) в СМП "Фрівест-М" на посаді інженера по маркетингу та директора, оскільки наявні виправлення в даті наказу на прийняття (а.с.20-21).

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої законні права порушеними, звернувся з цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20 серпня 2021 року у перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року в СМП "Фрівест-М" є протиправною, оскільки недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у визначенні загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку відсутня, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити з 01 червня 2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності із врахуванням вищевказаних періодів до загального страхового стажу.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

За змістом п.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 34 роки 11 місяців (з них додатковий стаж з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку 5 років 2 місяці). До перерахунку розмір пенсії становив 1769,00 грн у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 1769,00 грн до 1854,00 грн, який передбачений Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік", з 01 липня 2021 року органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсій. Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 01 липня 2021 року становив 1854,00 грн, в тому числі: 1461,44 грн розмір пенсії по інвалідності; 392,56 грн доплата до мінімальної пенсійної виплати.

При цьому, період роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та робота в СМП "Фрівест-М" з 01 січня 1994 року по 27 жовтня 1997 року не враховано в загальний страховий стаж для обчислення пенсії позивача.

Порядок обчислення страхового стажу визначений ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З моменту запровадження системи персоніфікованого обліку, страховий стаж розраховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Що ж стосується періоду роботи до моменту впровадження системи персоніфікованого обліку, то за цей період страховий стаж розраховується у відповідності з Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Зі змісту копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що він у період з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року працював у Коломийському центрі НТТМ на посаді менеджера та у період з 01 січня 1994 року по 24 березня1997 року в СМП "Фрівест-М" на посаді інженера по маркетингу, а у період з 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року на посаді директора СМП "Фрівест-М" (а.с.10).

Відмовляючи у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, відповідач виходив з того, що до страхового стажу не враховані період роботи з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року, оскільки наявні виправлення в даті звільнення та з 01 січня 1994 року по 24 липня 1997 року, оскільки наявні виправлення в даті наказу на прийняття.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильним висновок суд першої інстанції про те, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки їх заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи наданих архівних довідках. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у визначенні загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20 серпня 2021 року у перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та з 01 січня 1994 року по 24 березня 1997 року в СМП "Фрівест-М" є протиправною, а тому з метою захисту прав та інтересів позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити з 01 червня 2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи у Коломийському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року та з 01 січня 1994 року по 24 березня 1997 року в СМП "Фрівест-М".

Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Разом з тим, щодо періоду роботи з 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року на посаді директора СМП "Фрівест-М", то колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що позивач з 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року працював на посаді директора в СМП «Фрівест-М», а тому, враховуючи наведені вище законодавчі приписи та фактичні обставини справи, ОСОБА_1 , як директор, був особою відповідальною за заповнення трудової книжки, а також за нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи та їх перерахунок до відповідного фонду. Інших належних доказів на підтвердження для врахування до загального страхового стажу спірного періоду, сплати страхових внесків за цей період суду не надано, тому враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року до страхового стажу, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зарахування періоду роботи позивача з 24 березня 1997 року по 27 жовтня 1997 року до його страхового стажу.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 300/894/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 до загального страхового стажу та перерахунку пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 червня 2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності з врахуванням до загального страхового стажу: роботу у Коломийському міському центрі НТТМ з 23 липня 1991 року по 29 серпня 1991 року на посаді менеджера; роботу у СМП "Фрівест-М" у період з 01 січня 1994 року по 24 березня 1997 року на посаді інженера по маркетингу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 27 жовтня 2022 року.