Справа № 420/13564/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправними дії/бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової премії у розмірі 2500 грн. 00 коп. згідно окремого доручення Міністра оборони України від 21.10.2021 № 16196;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошову премію у розмірі 2500 грн. 00 коп. згідно окремого доручення Міністра оборони України від 21.10.2021 № 16196.

Ухвалою від 29.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 05.10.2022 подано відзив, а позивачем 12.10.2022 відповідь на відзив.

Встановивши після відкриття провадження у справі, що позовна заява не відповідає вимогам процесуального законодавства, ухвалою від 19.10.2022 вказаний позов залишено без руху з надання позивачу строку на усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

На виконання ухвали від 19.10.2022 позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що станом на 12.08.2022 не було відповідної інформації і не знав про виконання або невиконання рішення суду від 27.08.2021 по справі 420/7558/21. Позивач звернувся до суду в порядку ст. 383 КАС України до ООАС з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

В ході розгляду справи в порядку 383 КАС України відповідачем 08.09.2022 (лист № 3156/юк від 08.09.2022 - заява про виконання судового рішення по справі №420/7558/21) було надано до суду відповідну заяву та завірену копію документу, а саме службової картки, в якій вказано, що позивачу 09.09.2021 було знято дисциплінарне стягнення. Вказаний лист позивач отримав особисто поштою 10.09.2022. Тобто тільки 09.09.2022 позивачу стало відомо про те, що нібито йому відповідачем було знято дисциплінарне стягнення 10.09.2021 та виконано рішення від 27.08.2021 по справі № 420/7558/21. Раніше такої інформації у позивача не було і він про це не знав.

Отже, саме з 09.09.2022 у позивача виникли підстави для звернення до суду з позовом щодо визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, щодо незаохочення позивача з нагоди 14 жовтня 2021.

Позивач просить продовжити розгляд справи.

Дослідивши вказану заяву, суд приходить до такого.

Предметом спору є дії та бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати позивачу грошової премії з нагоди Дня захисників і захисниць України у розмірі 2500,00 грн. згідно окремого доручення Міністра оборони України від 12.10.2021 №16196, яка виплачувалась військовослужбовцям у жовтні 2021 року.

У заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач зазначає, що строк на звернення до суду ним не пропущено, оскільки позовну заяву подано в місячний строк з дня ознайомлення його з службовою карткою 09.09.2022, у якій вказано, що останньому знято дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Положеннями ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Як вбачається з матеріалів справи в лютому 2022 року позивач отримав листа відповідача від 07.02.2022 №304/юк, в якому йому, зокрема, повідомлено про причини невиплати грошової премії з нагоди Дня захисників і захисниць України у розмірі 2500,00 грн. згідно окремого доручення Міністра оборони України від 12.10.2021 №16196, яка виплачувалась військовослужбовцям у жовтні 2021 року.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався в лютому 2022 року, а до суду із позовом звернувся 26.09.2022, тобто майже через 6 місяців після спливу строку на звернення до суду.

Посилання позивача в обґрунтування дотримання ним строку на звернення до суду на перебіг процесуальних дій та дій на стадії виконання рішення суду у справі №420/7558/21 за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій щодо накладення дисциплінарного стягнення та зобов`язання вчинити дії по скасуванню у службовій картці запису про накладене дисциплінарне стягнення не можуть бути взяті до уваги, оскільки предмет спору у вказаній справі не стосувався жодним чином застосування до позивача заохочення у вигляді грошової премії.

Таким чином, позивач не довів, що вживав своєчасних та належних заходів задля реалізації свого права на звернення до суду.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Зазвичай це обставини, які не залежали від волевиявлення особи або обставини, які об`єктивно перешкоджали у вчасному зверненні до суду.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивачем не надано до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності його пропуску.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, частиною 4 статті 240 КАС України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, вказаний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 240, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний