Справа № 420/12839/22
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні та перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , у розрахунку 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, померлого годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , у розрахунку 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи із дати смерті померлого годувальника.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та є пенсіонером за віком. 29.12.2021 їй призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника - померлого чоловіка, який отримував довічне грошове утримання судді, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.08.2022 року звернулась до відповідача із заявою в якій просила здійснити перерахунок її пенсії та призначити пенсію у зв`язку втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - померлого годувальника ОСОБА_2 . У своїй відповіді ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» чинним законодавством не передбачено. Така позиція Головного Управління ПФУ в Одеській Області, на думку позивачки, є незаконною. Зазначає, що пенсія, яку призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та довічне грошове утримання судді є аналогічними за правовою природою, а тому відповідач повинен був призначити їй з дня смерті годувальника пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

За змістом відзиву, відповідач заперечує проти позовних вимог. Вважає, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивачка додатково надала відповідь на відзив, у якій наведено аналогічні пояснення щодо позовних вимог, як і ті, що зазначені у позовній заяві.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд установив таке.

Позивачка у справі перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

По досягненню пенсійного віку позивачці було призначено пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був суддею і відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 02.10.2018 року звільнений у відставку з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області. (а.с.20)

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом. (а.с. 21)

За життя чоловік позивачки перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував довічне грошове утримання, як суддя у відставці, відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402).

29.12.2021 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

З 29.12.2021 позивачку переведено з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно зі статтями 36, 37 Закону № 1058.

Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу ОСОБА_2 44 роки 4 місяці 16 днів та середньомісячної заробітної плати за період з 01.07.2000 по 30.02.2021 в сумі з 29.12.2021 5849,69 грн.

12.08.2022 позивачка звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного грошового утримання судді у відставці померлого ОСОБА_2 .

Листом Головного управління від 26.08.2022 № 13854-11810/Ж-02/8-1500/22 ОСОБА_1 поінформовано, що призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника Законом № 1402 не передбачено.

Не погоджуючись із позицією пенсійного органу позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною 2 ст. 36 Закону № 1058 передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно зі ст. 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачку переведено з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з дня подання заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Розмір пенсії у разі втрати годувальника обраховано з урахуванням страхового стажу померлого годувальника та його середньомісячної заробітної плати відповідно до Закону № 1058.

Позивачка вважає, що її пенсія у разі втрати годувальника має бути обрахована із щомісячного грошового утримання судді у відставці, її померлого чоловіка, а не з його середньомісячної заробітної плати відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIІІ (далі Закон 1402), у редакції на час виходу у відставку померлого чоловіка позивачки (02.10.2018), судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, виходячи у відставку чоловік позивачки мав право обрати пенсію на умовах, визначених Законом № 1058, або щомісячне довічне грошове утримання.

Закон № 1402 не визначав і не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.

Законом № 1058 передбачено загальний підхід для обчислення усіх видів пенсій з базової величини - пенсії за віком, порядок обчислення якої унормовано у ст. 27 цього Закону.

Так само від розміру пенсії за віком визначається розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника (ч. 1 ст. 37 Закону № 1058).

Отже, незалежно від того, отримувала особа пенсію за віком чи ні, усі пенсії, в тому числі і пенсія у зв`язку з втратою годувальника, обчислюються з однакової базової величини - пенсії за віком.

З огляду на це, та обставина, що суддя у відставці, у даному випадку померлий чоловік позивачки, пенсії за віком не отримував (а отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці), не є перешкодою для застосування пенсії за віком як базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Що ж стосується довічного грошового утримання, то така виплата нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Тому, відмова позивачці у призначенні пенсії у разі втрати годувальника з розрахунку 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є правомірною.

Аналогічний правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом, зокрема у постановах від 11.07.2019, 15.01.2020, 28.04.2020, 19.03.2021 по справах № 667/1568/16, № 592/7939/16-а, № 635/4299/17, № 318/2128/15-а, який суд відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Необхідно також зауважити, що наведений правовий висновок викладений і у Постанові Верховного Суду від 21.12.2021 по справі № 440/73/20.

Разом із тим, Верховний Суд звернув увагу: «… що у ст. 37 Закону № 1058 не зазначено, що пенсія за віком померлого годувальника обчислюється саме за Законом № 1058.

На час прийняття цього Закону (09.07.2003) ч. 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIІІ, у редакції на час виходу у відставку померлого чоловіка позивачки (02.10.2018), судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Отже, померлий ОСОБА_2 , виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом № 1058.

Закон України № 1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді.

Суд враховує викладені Верховним Судом правові висновки та зазначає, що оскільки у цьому спорі за нормами чинними на час смерті чоловіка позивачки, останній мав право на пенсію на умовах, визначених Законом № 1058, або щомісячне довічне грошове утримання, яке не підлягає застосуванню, як базова величина при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідач правомірно обчислив пенсію позивачці відповідно до норм Закону № 1058 в розмірі 50% від пенсії за віком на загальних підставах померлого годувальника.

Таким чином у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов