Справа № 520/22147/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 жовтня 2022 року № 520/22147/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, видану Харківською митницею;

- визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001704/2 від 20.10.2021;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01878, видану Харківською митницею;

- визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01880, видану Харківською митницею;

- визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01879, видану Харківською митницею.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001704/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення. Оскільки картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, UA807170/2021/01878, UA807170/2021/01880, UA807170/2021/01879 є похідними від зазначених відповідних рішень, то останні також є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, з огляду на його необґрунтованість та недоведеність. Також, представником відповідача вказано, що підставою для запиту у підприємства позивача, який виступав в якості декларанта, додаткових документів відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України стали обґрунтовані підстави митного органу вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів у відповідності до ст. 54 Митного кодексу України. При цьому, вказано, що оскільки декларантом не було подано витребуваних документів, Митницею правомірно винесено оскаржувані у даній справі рішення про збільшення митної вартості товару-предмету імпорту та відмову в оформленні поданої платником ВМД через заниження показника митної вартості товару.

В подальшому, розгляд справи було призначено на 24.02.2022 року о 09:15 годині.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час.

Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (зі змінами).

Враховуючи вищенаведене, факт проведення бойових дій на території Харківської області та технічні можливості суду, проведення розгляду справи у відкритому судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, є значно ускладненим та небезпечним, оскільки питання безпеки та здоров`я учасників процесу є пріоритетним.

Ухвалою суду від 19.08.2022 року запропоновано учасникам справи висловити позицію стосовно можливості подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження або у режимі відеоконференції.

Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 27.10.2022 року о 14:30 годині, представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

У судове засідання, призначене на 27.10.2022 року о 14:30 годині, представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце слухання справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом направлення до електронного кабінету судової повістки, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Між ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» та TRIDENT SEAFOODS CORPORATION (США) було укладено контракт від 17.06.2021 №06/17-21, відповідно до якого позивач придбав товар (рибу, ікру і морепродукти) в кількості і за цінами, вказаними в інвойсах, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 3 контракту умови поставки визначаються в інвойсі згідно правил Інкотермс-2020. Відповідно до п. 4, 5 контракту ціна за одиницю товару кожного найменування вказана в інвойсі. Умови оплати вказуються в кожному окремому інвойсі. Згідно з п. 8 в ціну товару включено вартість тари, пакування.

Крім того, між ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» та FISH MARKET s.r.o. (Словаччина) було укладено контракт від 05.06.2017 №ORS-65/17, відповідно до якого позивач придбав товар (рибу, ікру і морепродукти) в кількості і за цінами, вказаними в інвойсах, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною. Згідно з п.3 контракту умови поставки визначаються в інвойсі згідно правил Інкотермс-2010. Відповідно до п. 4, 5 контракту ціна за одиницю товару кожного найменування вказана в інвойсі. Умови оплати вказуються в кожному окремому інвойсі. Згідно з п. 8 в ціну товару включено вартість тари, пакування.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 19.10.2021 з метою митного оформлення позивачем було подано до Харківської митниці митну декларацію №UA807170/2021/0068748, разом із якою було подано контракт, інвойс, автотранспортну накладну тощо. Митну вартість було заявлено за першим методом (ціною договору) в розмірі 325885,32 долари США за першу позицію митної декларації (лососева ікра морожена).

Митним органом не було визнано заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також необґрунтованим падінням фактурної вартості товарів у порівнянні з раніше ввезеними товарами даним підприємством протягом 2019 - 2020 років. Вказане, на думку митного органу, свідчить про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України у зв`язку з чим позивачеві було направлено запит на надання додаткових документів.

У позовній заяві вказано, що підприємством не було надано додаткових документів зв`язку з неконкретизацією у останньому обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості чи розбіжностей у поданих документах, і не зазначення конкретних документів, які такі сумніви чи розбіжності можуть усунути.

20.10.2021 року підприємству позивача було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021, згідно якого митним органом, визначено митну вартість товару 347975 доларів США за першу позицію митної декларації. Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

З огляду на зазначене представником позивача вказано, що внаслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів до сплати збільшились на 1,16068 грн. ПДВ. Сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Також під час розгляду справи встановлено, що 19.10.2021 з метою митного оформлення позивач подав до Харківської митниці митну декларацію №UA807170/2021/0068759. Разом з митною декларацією було подано контракт, інвойс, автотранспортну накладну, платіжний документ, що підтверджує вартість товару, експортну митну декларацію тощо. Митну вартість було заявлено за першим методом (ціною договору) в розмірі 309863,8 долари США за першу позицію митної декларації (лососева ікра морожена).

Митним органом не визнано заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості (згідно графи 70 платіжного доручення №13 від 08.07.2021 оплата здійснена за угодою від 17.06.2021 №06/17-21 без посилання на конкретний рахунок-проформу від 08.07.2021 №1761698; вартість товару не співпадає з вартістю товару «Лососева ікра морожена»), що вказана в інформації Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів тощо). Вказане, на думку митного органу, свідчить про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з чим позивачеві було направлено запит на надання додаткових документів.

У позовній заяві вказано, що підприємством не було надано додаткових документів зв`язку з неконкретизацією у останньому обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості чи розбіжностей у поданих документах, і не зазначення конкретних документів, які такі сумніви чи розбіжності можуть усунути.

20.10.2021 року підприємству позивача було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01878 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2021/001704/2 від 20,10.2021, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 347975 доларів США за першу позицію митної декларації. Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

З огляду на зазначене представником позивача вказано, що внаслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів до 200251,07 грн. ПДВ, а сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Судовим розглядом справи встановлено, що 19.10.2021 з метою митного оформлення підприємством позивача було подано до Харківської митниці митну декларацію №UA807170/2021/0068756. Разом з митною декларацією було подано контракт, інвойс, автотранспортну накладну, платіжний документ, що підтверджує вартість товару, експортну митну декларацію тощо. Митну вартість було заявлено за першим методом (ціною договору) в розмірі 3110712,49 долари США за першу позицію митної декларації (лососева ікра морожена).

Митним органом не визнано заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості (згідно графи 70 платіжного доручення №14 від 12.07.2021 оплата здійснена за угодою від 17.06.2021 №06/17-21 без посилання на конкретний рахунок-проформу від 08.07.2021 №1762429; вартість товару не співпадає з вартістю товару «Лососева ікра морожена», що вказана в інформації Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів тощо). Вказане, на думку митного органу, свідчить про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з чим позивачеві було направлено запит на надання додаткових документів.

У позовній заяві вказано, що підприємством не було надано додаткових документів у зв`язку з неконкретизацією у останньому обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості чи розбіжностей у поданих документах, і не зазначення конкретних документів, які такі сумніви чи розбіжності можуть усунути.

20.10.2021 року підприємству позивача було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01880 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 347975 доларів США за першу позицію митної декларації. Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

З огляду на зазначене представником позивача вказано, що внаслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів до сплати збільшились на 195792,13 грн. ПДВ. Сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Під час розгляду справи встановлено, що 19.10.2021 року з метою митного оформлення позивачем було подано до Харківської митниці митну декларацію №UA807170/2021/0068764, разом із якою було подано контракт, інвойс, автотранспортну накладну тощо. Митну вартість було заявлено за першим методом (ціною договору) в розмірі 312338,99 доларів США за першу позицію митної декларації (лососева ікра морожена).

Митним органом не визнано заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості (не вказані складові митної вартості - експедиційні витрати, навантажувальні роботи; наявні факти митних оформлень за ідентичними товарами; вартість товару не співпадає з вартістю товару «Лососева ікра морожена», що вказана в інформації Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів тощо). Вказане, на думку митного органу, свідчить про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з чим позивачеві було направлено запит на надання додаткових документів.

У позовній заяві вказано, що підприємством не було надано додаткових документів зв`язку з неконкретизацією у останньому обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості чи розбіжностей у поданих документах, і не зазначення конкретних документів, які такі сумніви чи розбіжності можуть усунути.

20.10.2021 року підприємству позивача було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01879 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару UA807000/202l/001656/2 від 20.10.2021, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 347975 доларів США за першу позицію митної декларації. Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

З огляду на зазначене представником позивача вказано, що внаслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів до сплати збільшились на 187245,85 грн. ПДВ. Сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Під час розгляду справи встановлено, що обґрунтування всіх оскаржуваних рішень про коригування митної вартості є типовими і зводяться до наступного: значно зменшилась вартість товарів в порівнянні з попередніми митними оформленнями; в платіжних дорученнях не вказується конкретний рахунок-проформа, а тільки контракт; не надана митна декларація країни відправлення; не вказані у складовій митної вартості - експедиційні витрати (рішення UA807000/2621/001656/2 від 20.10.2021); вартістю товару «Лососева ікра морожена», оскільки вартість товару не співпадає з вказаною в інформації Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів.

Позивач, вважаючи зазначені рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за спірними митними деклараціями здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 Митного кодексу України шляхом перевірки числових значень вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують. Також представником відповідача вказано, що за результатом аналізу та співставлення поданих декларантом документів встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижчим, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями Держмитслужби раніше. Подані до митного оформлення документи, відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, на переконання відповідача, на час звернення позивача до суду спірні картки відмов вичерпали свою дію і тому права та інтереси позивача жодним чином не порушувалися, а отже підстави для їх скасування та дослідження правомірності відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості товару вбачається, що останні містять відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні в ЄАІС та АСМО Інспектор, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданими заявником через декларанта митними деклараціями та товарам за митними деклараціями, що є спірними у даній справі.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, то зазначене свідчить про необґрунтованість вказаних доводів відповідача.

Суд зазначає, що вказане підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що останні не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Крім того, суд зазначає, що застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.

Крім того, суд стосовно доводів митного органу щодо не вказання в платіжних дорученнях не вказується конкретного рахунку-проформи, а тільки контракту, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на інвойс чи проформу-інвойс.

Відтак, сама по собі відсутність в платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, - і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 по справі №810/2784/18.

Стосовно доводів митного органу щодо ненадання митної декларації країни відправлення під час митних оформлень за контрактом від 05.06.2017 №ORS-65/17 судом встановлено, що представником позивача було надано пояснення та вказано, що у позивача відсутній вказаний документ. Передача продавцем покупцю експортної митної декларації не передбачена контрактом.

Митна декларація країни відправлення передбачена ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України як додатковий документ, який може витребовуватись виключно якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, суд зазначає, що жодних розбіжностей чи неповних відомостей про складові митної вартості подані позивачем до митного оформлення документи не містять, відтак у відповідача не було підстав для витребування митної декларації країни відправлення.

Стосовно доводів митного органу щодо того, що не вказані складові митної вартості - експедиційні витрати (рішення UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021) суд зазначає наступне.

Відповідно до інвойсу від 07.10.2021 №21009 умови поставки визначені як CFR-Южний. Умови поставки CFR (англ. Cost and Freight - вартість і фрахт), згідно Інкотермс-2020, означає, що продавець зобов`язаний оплатити доставку і завантажити товари на транспортний засіб, а також здійснити оплату за фрахт судна відповідно до умов, наданих перевізником; здійснити оплату послуг митниці, а у випадках, якщо товари призначені для експорту - оплатити відповідні мита; покрити витрати з доставки товарів в порт призначення.

Відтак, всі складові митної вартості (зокрема, завантаження, транспортування, фрахт судна тощо) включені в контрактну вартість товару, і у позивача не було необхідності оплачувати додатково експедиційні витрати.

Стосовно посилань митного органу на обставини того, що вартість товару не співпадає з вартістю товару «Лососева ікра морожена», що вказана в інформації Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів, суд зазначає, що інформація Асоціації українських імпортерів риби та морепродуктів не передбачена Митним кодексом України або іншими нормативно-правовими актами як джерело відомостей про митну вартість товарів.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що доводи митного органу стосовно наявності підстав, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України, для витребування від позивача додаткових доказів, визначених приписами п.1 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, стосовно спірних у даній справі митних декларацій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд також зазначає, що положеннями ст. 264 Митного кодексу України визначено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відтак, слід дійти висновку, що видане відповідачем рішення у формі коригування митної вартості товару та рішення у формі картки відмови у митному оформленні товарів співвідносяться як безумовна причина та імперативний наслідок.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення відповідача про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів.

Відповідачем у спірних в даній справі рішеннях не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також, суд зазначає, що доводи представника відповідача, викладені у поданих до суду 11.02.2022 року додаткових поясненнях по справі стосовно наявності певних розбіжностей у поданих підприємством позивача до митного оформлення документах не можуть вважатися належними, оскільки до суду не подано доказів того, що встановлення саме вказаних розбіжностей було покладено в основу оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних вище доводів представника відповідача.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішень UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001704/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021; UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021, у зв`язку з чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Водночас, оскільки картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, UA807170/2021/01878, UA807170/2021/01880, UA807170/2021/01879 було прийнято на підставі вищевказаних рішень про коригування митної вартості, то з огляду на висновки суду у даній справі останні також підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Представником позивача у позовній заяві вказано клопотання про стягнення на його користь судових витрат у розмірі 32890,35 грн., в тому числі судовий збір 10490,35 грн. і витрати на професійну правничу допомогу адвоката 22400,00 грн.

Представником відповідача подано до суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в яких вказано на необґрунтованість заяви та не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відтак, між ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА», в якості клієнта, і адвокатом Паркулабом Андрієм Володимировичем, в якості виконавця, укладено договір-№108/10-21 від 25.10.2021 про надання професійної правничої допомоги адвоката, предметом якого є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в суді першої і другої інстанції справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» до Харківської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021, UA807000/2021/001704/21 від 20.10.2021; UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021, UA807000/2021/001656/2 вік 20.10.2021 і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, UA807170/2021/01878, UA807170/2021/01880, UA807170/2021/01879. Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється в розрахунку суми вартості послуг, який є невід`ємною частиною цього договору.

Розрахунком суми вартості послуг за договором №108/10-21 від 25.10.2021 про надання професійної правничої допомоги адвоката узгоджено, що за цим розрахунком виконавцем здійснюється надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в судах першої і другої інстанції справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» до Харківської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021, UA807000/2021/001704/2 від 20.10.2021, UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021, UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021 і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, UA807170/2021/01878, UA807170/2021/01880, UA807170/2021/01879. Встановлюється порядок обчислення гонорару виконавця - фіксований розмір, або погодинна оплата. Встановлюється погодинна оплата під час підготовки позовної заяви і участі в провадженні в суді першої інстанції. Встановлюється гонорар виконавця у фіксованому розмірі 10000,00 грн. під час провадження в суді другої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» сплатило на користь адвоката 22400,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №10 від 25.10.2021.

Відповідно до акту виконаних робіт від 01.11.2021 за договором №108/10-21 від 25.10.2021 виконавець надав, а клієнт прийняв наступні послуги: підготовка позовної заяви (включає в себе первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики підчас підготовки позовної заяви; підготовка тексту позовної заяви; підготовка додатків до позовної заяви (в двох екземплярах), їх оформлення відповідно до процесуальній вимог). Витрати часу адвоката склали 16 годин; вартість послуги 22400,00 грн.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що всього позивач очікує витратити на професійну правничу допомогу під час підготовки позовної заяви і провадження в суді першої інстанції 36400,00 грн. і під час провадження в суді другої інстанції 10000,00 грн.

Отже, надаючи оцінку заявленому представником позивача клопотанню, суд зазначає, що положеннями ч.1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як визначено приписами ч.3 ст.27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що в рамках надання послуг за договором про надання правової допомоги позивачу було надано послуги з професійної правничої.

Враховуючи положення ст. 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що сума, заявлена позивачем щодо сплати професійної правничої допомоги є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 22400,00 грн. є обґрунтованою, а отже суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума витрат у розмірі 22400,00 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вирішення питання про судові витрати.

Також, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 10490,36 грн.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА" (вул. Велика Панасівська, буд. 205,м. Харків,61040) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001693/2 від 20.10.2021.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01877, видану Харківською митницею.

Визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001704/2 від 20.10.2021.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01878, видану Харківською митницею.

Визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001605/2 від 20.10.2021.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01880, видану Харківською митницею.

Визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001656/2 від 20.10.2021.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807170/2021/01879, видану Харківською митницею.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА" (вул. Велика Панасівська, буд. 205,м. Харків,61040, код ЄДРПОУ - 35973236) сплачену суму судового збору у розмірі 10490 (десять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 36 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22400 (двадцять дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ - 44017626).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.