Справа № 520/6007/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 жовтня 2022 року № 520/6007/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі : головуючого - судді Зінченко А.В., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного*фонду України в Харківській щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі її заяви від 21 січня 2022 року з підстав не зарахування до загального страхового стажу періодів роботи з 09.07.1984 по 14.11.1985 та з 25.11.1985 по 12.02.1990, скасувати рішення № 46 від 27.01.2022, яке позивач отримала поштою 10.02.2022, відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, зобов`язати відповідача зарахувати їй до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 09.07.1984 по 14.11.1985 та з 25.11.1985 по 12.02.1990 та призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із дня звернення до органів Пенсійного фонду України, тобто з 21 січня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що свою трудову діяльність позивач розпочала з 07.08.1980 коли була прийнята на будівельний комбінат № 1.

Працювала на різних підприємствах та на різних роботах, посадах, про що маються відповідні записи у трудовій книжці позивача.

До прийняття на роботу позивач з 01.09.1977 по 22.07.1980 навчалася у міському профтехучилищі.

Даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, досягла 60 років.

Досягнувши пенсійного віку та маючи необхідний трудовий стаж позивач звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком та надала усі необхідні документи.

Рішенням № 46 від 27.01.2022, яке позивач отримала поштою 10.02.2022, відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за тих підстав, що не було враховано до загального страхового стажу періоди роботи з 09.07.1984 по 14.11.1985, з 25.11.1985 по 12.02.1990, затих підстав, що в трудовій книжці не читається рік видання наказу про звільнення, з печатки неможливо ідентифікувати підприємство та відсутній документ про зміну прізвища ОСОБА_2 , тож у заявника відсутній необхідний страховий стаж на момент звернення.

З вказаним рішенням позивач не згодна, вважає, що воно є протиправним, незаконним, не обґрунтованим та таким, що порушує права позивача на гарантований державою соціальний захист, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.01.2022 року звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (копія заяви додається).

Відповідно до п. 1.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22- 1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно і до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пп.2 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структури» підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів зазначенням часу їх створення, електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Тобто, після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії, воно було розглянуто і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №46 від 27.01.2022 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Щодо підстав винесення оскаржуваного рішення.

Суд вказує, що Головне управління є територіальним органом Пенсійного фонду України та діє на підставі Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (із змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015р. за № 40/26485, та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно - правовими актами, а також постановами правління Пенсійного фонду України, у тому числі вказаним вище Положенням, та наказами Пенсійного фонду України.

Відповідно до зазначеного вище Положення функції з призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) державою покладено виключно на органи Пенсійного фонду.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ (надалі за текстом - Закон № 1058). Саме цим Законом встановлений порядок та умови призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 24 Закону .V 1058 встановлено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Також, за відсутності трудової книжки та у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи, або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трутові договори : угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До 1993 року діяла Інструкція Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та закладах від 20.06.1974 року № 162. Ця інструкція не застосовується на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.

Наразі, порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року № 58 (надалі Інструкція).

Згідно з пл. 2.4.. 2.6., 2.8., 2.9. Інструкції записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і запис про звільнення завіряється печаткою.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний запис або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом. Виправлені відомості про роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.27 Інструкції встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Щодо заповнення трудової книжки при звільненні, а також щодо видачі трудової книжки при звільненні доцільно відмітити, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Доцільно відмітити те, що згідно з чинним законодавством власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відповідно до п.4.1. Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У разі звільнення осіб, які працювали в селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором або припинення членства в селянському (фермерському) господарстві після відповідних записів у трудових книжках, зроблених головою селянського (фермерського) господарства, трудовий стаж у цьому господарстві підтверджується підписом керівника, заступника, іншої уповноваженої на це особи та завіряється печаткою місцевого органу державної виконавчої влади.

Як вже повідомлялось вище, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.01.2022 звернулась до Головного управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Така заява Позивача та додані до неї документи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто та Рішенням від 27.01.2022 №46 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного для призначення пенсії страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Тобто, законодавцем встановлено два критерії щодо визначення права на призначення пенсії за віком, а саме: досягнення відповідного віку та наявність страхового стажу.

Відповідно до наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу на час звернення з заявою про призначення пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 25 років 0 місяців 25 днів, що не дає підстав для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу позивача не зараховані наступні періоди роботи:

-з 09.07.1984 по 14.11.1985 - не читається рік видання наказу про звільнення;

-з 09.07.1984 по 14.11.1985 та з 25.11.1985 по 12.02.1990 звільнення завірено печаткою, на якій не можливо ідентифікувати підприємство.

Також не враховано свідоцтво про народження дитини, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що вищезазначені записи до трудової книжки позивача внесено з порушенням пп. 2.12, 4.1 Інструкції, а саме: відсутні печатки підприємств, якими засвідчується записи про звільнення.

Отже, на думку суду, відсутні законні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вищевикладеного, здійснюючи свою діяльність на підставі законодавства, Головне управління керується лише тим порядком і формами, які визначає законодавець та діє в межах покладених повноважень і відповідно до норм чинного законодавства призначає пенсію, здійснює перерахунок пенсії, поновлення та виплату пенсії, тощо.

Враховуючи наведене та те, що у Позивача відсутній страховий стаж для призначення пенсії за віком (не менше 29 років), встановлений Законом № 1058, Відповідач у справі діяв у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, рішення про відмову у призначенні пенсії Головним управлінням винесено правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими, безпідставними та такими, які суперечать положенням чинного законодавства, а отже не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.