Справа № 559/3137/15-а
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/3137/15-а
Провадження № 6-а/559/1/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю над Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області при виконанні постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року, ухваленої у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

у Дубенський міськрайонний суд Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 559/3137/15-а від 12.01.2016 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, вказуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплачує йому довічне грошове утримання у розмірі 76 % від заробітньої плати працюючого на відповідній посаді судді, замість визначеного постановою суду розміру - 90 %. ОСОБА_1 подану заяву мотивує тим, що він звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити та виплачувати йому щомісячне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 27.11.2015, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи більше 35 років. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області суду від 12.01.2016 визнано протиправною відмову УПФ України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 у призначені та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язано УПФ України у Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 27.11.2015, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи більше 35 років. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 зобов`язано ГУПФ в Рівненській області здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці. 20.09.2022 заявник отримав від ГУПФ України в Рівненській області виплату довічного грошового утримання в розмірі 76% від заробітної плати працюючого на відповідей посаді судді Дубенського міськрайонного суду, а не 90%, як це зазначено у постанові Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2016. Враховуючи викладене, вважає за необхідне встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі №559/3137/15-а з ціллю дотримання законності в процесі її виконання.

Ухвалою суду від 23.09.2022 заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків заяви, ухвалою суду від 29.09.2022 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду з викликом сторін.

У судовому засідання ОСОБА_1 заяву підтримав та пояснив, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області суду від 12.01.2016, яка набрала законної сили, визнано протиправною відмову УПФ України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 у призначені та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано УПФ України у Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 27.11.2015, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи більше 35 років. З 2015 року по 2017 рік довічне утримання виплачувалося в розмірі, встановленому даною постановою. Заявником щорічно в січні місяці подавалися на адресу ГУПФ України в Рівненській області довідки про розмір заробітної плати працюючого на відповідні посаді судді Дубенського міськрайонного суду, які видавалися ТУ ДСА в Рівненській області. Однак, 20.09.2022 заявник отримав від ГУПФ України в Рівненській області виплату довічного грошового утримання у розмірі 76% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді Дубенського міськрайонного суду, а не 90%, як це зазначено у постанові від 12.01.2016. Вважає такі дії ГУПФ України в Рівненській області неправомірними, оскільки Пенсійний фонд не вправі самостійно змінювати розмір утримання, так як це відноситься до компетенції органів суддівської влади. На даний час ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 2017 року максимальний розмір суддівської винагороди не встановлений, разом з тим зменшено мінімальний розмір із 60 % на 50 %. Однак, заявник пішов у відставку у 2015 році, тому вважає, що в даному випадку застосовувати норми закону, які діяли у 2017 році не можна. Вважає, що ГУПФ України в Рівненській області порушує норми Конституції України та діючих законів, не виплачуючи заявнику довічного грошового утримання у тому розмірі, який було встановлено постановою суду, тим самим порушуються його права на таке утримання. Постанова суду від 12.01.2016 у своєму виконанні носить продовжуваний характер на весь час виплати довічного грошового утримання судді у відставці. Враховуючи викладене, просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення Дубенського міськрайонного суду з ціллю дотримання законності в процесі її виконання.

Представник ГУПФ України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви розгляд справи просить проводити у відсутності представника.

Вирішуючи подану позивачем заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.01.2022 у справі №559/3137/15-а, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області суду від 12.01.2016, яка набрала законної сили, визнано протиправною відмову УПФ України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 у призначені та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано УПФ України у Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 27.11.2015, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи більше 35 років (а.с. 34-36).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Частинами 2, 4 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення від 19 березня 1997 року, №18357/91).

Статтею 382 КАС України встановлено спосіб здійснення судового контролю за виконанням судового рішення. Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що ст. 382 КАС України надає право суду, який ухвалив відповідне судове рішення, з метою забезпечення його належного виконання, застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання такого судового рішення у строк, встановлений судом, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Для застосування наведених процесуальних заходів повинні існувати відповідні правові підстави. Зокрема, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у порядку ст. 382 КАС України може слугувати наявність у суду об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.

Суд звертає увагу, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

При цьому аналіз норми ст. 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами ст. 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Крім цього у Рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зауважив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також Конституційний Суд України, узявши до уваги ст. 3, 8, ч. 1, 2 ст. 55, ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене рішення.

Постановою Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2016 ОСОБА_1 призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи більше 35 років. Однак, Пенсійний фонд України неналежно виконує постанову суду від 12.01.2016 та виплачує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 76 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді судді.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо наявності підстав для вжиття заходів судового контролю за виконанням постанови Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2016 року у цій справі шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. 14, 248, 370, 372, 382 КАС України, Конституцією України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року у справі № 559/3137/15-а.

Відповідно до ст.ст. 294, 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного судового рішення - 28 жовтня 2022 року.

Суддя М.В. Панчук