Справа № 640/12707/22
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Київ № 640/12707/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Міністерства оборони України (далі також - Міноборони, відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

скасувати рішення Міноборони у формі затвердження 25 липня 2022 року Міністром оборони протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 14 липня 2022 року №129 у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини;

зобов`язати Міноборони призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2021 року, відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, що не передбачені законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти заявлених позовних вимог, з огляду на те, що ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї померлого військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як вбачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звільнений з військової служби був 24 квітня 2020 року, отже після його звільнення з військової служби пройшло більше календарного року.

Відтак, позивачем помилково не були враховані зміни внесені до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно яких на час смерті ОСОБА_3 діяло обмеження річним терміном після звільнення його з військової служби, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, підполковник ОСОБА_3 проходив службу в Збройних Силах України з 05 серпня 1979 року по 19 грудня 2000 року та з 14 серпня 2015 року по 24 квітня 2020 року, у тому числі безпосередньо брав участь в АТО з 11 червня 2017 року по 01 вересня 2017 року (т. 1 а.с. 30).

Звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я наказом НГШ ЗСУ від 14 квітня 2020 року № 8 з правом носіння військової форми (т. 1 а.с. 29).

Позивач є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 липня 1993 року № НОМЕР_1 (т.1 а.с. 26).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26 грудня 2021 року № НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 27).

У відповідності до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, кантузій, травм, каліцтв від 26 січня 2022 року № 18, захворювання підполковника у відставці ОСОБА_3 , які послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані із захистом Батьківщини (т. 1 а.с. 28).

Позивач звернусь до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_3 .

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 14 липня 2022 року № 129, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з огляду на те, що смерть підполковника у відставці ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той час як звільнений він був 24 квітня 2020 року, тобто у понад річний термін, встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII; тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пдноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповідності до пункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975 (далі - Порядок № 975; тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Отже, Закон №2011-XII та Порядок № 975, у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин - смерті ОСОБА_3 , містять положення про наявність права на одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав законодавцем обмежено певним часом - якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскільки з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті ОСОБА_3 пройшло більше одного року, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, долучені до матеріалів справи, суд оцінює критично, оскільки вони сформовані за іншого нормативно-правового регулювання. Положення Закону №2011-XII та Порядку № 975 застосовуються у редакціях, чинних станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - дату смерті ОСОБА_3 .

Крім того, суд зауважує, що відповідач у спірному рішенні не посилається на відсутність у ОСОБА_3 на момент смерті статусу військовослужбовця. Підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченою статтею 16 Закону №2011-XII є те, що смерть ОСОБА_3 настала понад річний термін після його звільнення з військової служби.

За вказаних умов, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем дій, які відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя П.В. Вовк