Справа № 640/2749/22
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Київ № 640/2749/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі- позивач) із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у м.Києві (далі - відповідач), у якій просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1301 від 12.11.2021 щодо звільнення зі служби з поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0036991), старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ № 2073 о/с від 14.12.2021 «Щодо особового складу», про звільнення зі служби з поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0036991), старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції;

поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції з 14.12.2021;

стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь капітана поліції ОСОБА_1 заробітну плату (середній заробіток) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14.12.2021 до винесення судом рішення;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь капітана поліції ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць;

стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві судові витрати.

В обґрунтування позовним вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані накази. Позивач зазначає, що службове розслідування проведено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, які стали підставою його призначення та порушенням порядку проведення службового розслідування, що унеможливлює виконання наказу для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність мене і, відповідно, прийняття наказу о/с.

Представник відповідача надав суду витребувані документи та відзив на заявлений позов, в якому зазначив про правомірність своїх дій та обґрунтованість виноску службового розслідування та як наслідок винесення наказу про звільнення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

На підставі наказу відповідача від 03.09.2021 року №1743 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування, яким на підставі вимог ст.70 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.17 Дисциплінарного статуту Національної поліції відсторонено старшого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 (003699) від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

Як вбачається із зазначеного наказу підставою проведення службового розслідування є те, що 02.09.2021 року працівниками управління головної інспекції проведено моніторинг мережі Інтернети та на сторінці громадянина ОСОБА_3 у «Facebook» виявлено відеозапис, на якому висвітлюється, як старший слідчий відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції капітан поліції ОСОБА_1 висловлює зазначеному громадянину прохання надати неправомірну вигоду.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, вищезазначений наказ позивачу не було вручено.

28.10.2021 року, 05.11.2021 року відібрано пояснення у позивача.

Висновком службового розслідування за фактом виявлення критичної публікації в мережі Інтернет відносно працівника поліції Святошинського УП ОСОБА_5 від 09.11.2021 року вирішено за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушені вимог пунктів 1, 2 частини1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» та абзаців 2, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, до старшого слідчого слідчого відділення поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка» Святошинського управління поліції ГУ ПН у м.Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0036991), застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі даного висновку, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві винесено Наказ № 1301 від 12.11.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до капітана поліції ОСОБА_1 », яким звільнено позивач зі служби в поліції.

Судом встановлено, що позивач не був ознайомлений з матеріалами та висновками службового розслідування.

Не погоджуючись з винесеними наказами, позивач звернувся до суду.

Розглянувши подані сторонами документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст.6 Конституції органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи, обов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний; неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського: професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва: поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно положень ч.1 ст.19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію України» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про Національну поліцію України» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стала інформація з соціальної мережі «Facebook» про неправомірну поведінку під час виконання своїх службових обов`язків, а саме під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0000675 за ч. 4 ст. 190 КК України, у вигляді відео- ролику на сторінці обвинуваченого у вказаному вище кримінальному провадженні.

Відповідач у відзиві зазначає, що під час проведення службового розслідування відносно позивача, опитати гр. ОСОБА_6 з приводу розміщення на його власній сторінці у соціальній мережі «Facebook» не виявилось за можливе, оскільки остатній виїхав до Угорщини та не повернувся.

Крім того, під час проведення службового розслідування, опитаний заступник начальника управління поліції - начальник слідчого відділу Святошинського УП підполковник поліції ОСОБА_7 , поставив під сумнів оригінальність відео, розміщеного на власній сторінці у соціальній мережі «Facebook» гр. ОСОБА_6 , також не підтверджена у встановлений законом спосіб.

Відповідачем при проведенні службового розслідування було проведено поверхневу перевірку вказаного відео викладеного в соціальній мережі «Facebook». Доказів дійсності на даному відео саме позивача, ідентифікації його голосу на даному відео суду не надано. Не допитано автора даного відео, що в сукупності ставить під сумнів дотримання відповідачем норм закону та положень Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування.

Крім того, 24.06.2021 року позивач повідомив про підозру гр. ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000675 за ч. 4 ст. 190 КК України, 05.08.2021 року відкрив матеріали у кримінальному провадженні №0000675, а 30.08.2021 року матеріали кримінального провадження №0000675 за ч. 4 ст. 190 КК України з обвинувальним актом відносно гр. ОСОБА_6 направлено до Святошинського районного суду м. Києва.

Отже, на думку суду, позивач ніяким чином не міг впливати на хід кримінального провадження №0000675.

Також, при дослідженні наданого відповідачем відео доказу, не можливо зробити висновок хто сама на відео та ідентифікувати осіб.

З урахуванням правової позиції, викладеній у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі № 21-13а 14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.

Суд зазначає, що відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходь до висновку, що підлягають скасуванню.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 року №21-395а13.

Суд встановив, що позивача звільнено 17.12.2021 (останній робочий день), відповідно, сума виплат за два календарні місяці роботи, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна обчислюватись виходячи з виплат за жовтень та листопад 2022 року.

Так, відповідно до довідки № 205 від 11.02.2022 року, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у м.Києві, заробітна плата позивача за листопад 2021 року складає 9847,49грн., за грудень 2021 року - 12190,72грн.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Інших документів, які б підтверджували розмір середньомісячного грошового забезпечення у справі не міститься.

Розмір середньоденної заробітної плати складає 361,29грн. (11019,11грн. (сума заробітної плати за останні два місяці роботи) / 61 день (кількість робочих днів за останні два місяці (31+30)).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 17.12.2021 року по 27.10.2022 року.

На підставі листів Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу" суд встановив, що кількість робочих днів за період з 17.12.2021 року по 27.10.2022 року становить - днів.

За таких підстав на користь ОСОБА_1 належить виплатити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі - 113445,06грн. (314 днів х на 361,29грн.).

Відповідно до вимог частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду України від 14.01.2014 №21-395а13 зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) (далі - Порядок).

Відповідно до вимог пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзаці 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як убачається з пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з вимогами статті 371 КАСУ негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 4 статті 242 КАСУ рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно частин 1 та 2 статті 6 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльність держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуваннями судової практики європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі- ЄСПЛ) неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, включаючи процес прийняття оскаржуваного наказу.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

В рішенні ЄСПЛ за заявою №37801/97 від 01.07.2003 по справі «Суомінен проти Фінляндії» Суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. В рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. В рішенні ЄСПЛ від 27.09.2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно положень ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1301 від 12.11.2021 щодо звільнення зі служби з поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0036991), старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 2073 о/с від 14.12.2021 «Щодо особового складу», про звільнення зі служби з поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0036991), старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції.

Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції з 14.12.2021.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь капітана поліції ОСОБА_1 заробітну плату (середній заробіток) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14.12.2021 по 27.10.2022 в розмірі 113445,06грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь капітана поліції ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 11019,11грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій