Справа № 340/4753/22
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/4753/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 54)

про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , через адвоката Анікєєнко Є.О., звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шалька Олександра Олександровича про визнання протиправними та скасування постанов.

Позов мотивовано тим, що приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. 16.09.2022 року відрив виконавче провадження ВП №69876959 щодо примусового виконання виконавчого листа №402/1647/14-ц, виданого 27.01.2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" суми боргу по кредитному договору. Представник позивачки зазначає, що річний строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання закінчився у грудні 2015 року, тому відповідач незаконно у вересні 2022 року відкрив виконавче провадження. З цих підстав представник позивачки просить суд визнати протиправними та скасувати усі постанови приватного виконавця від 16.09.2022 року, винесені ним у цьому виконавчому провадженні:

- про відкриття виконавчого провадження ВП №69876959;

- про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 109603,55 грн.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500 грн.

Ухвалою судді від 17.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.10.2022 року.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що 16.09.2022 року стягувач ПАТ КБ "Приват Банк" пред`явив йому до примусового виконання виконавчий лист Ульяновського районного суду Кіровоградської області №402/1647/14-ц від 27.01.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1096035,55 грн. На виконавчому листі містяться відмітки про його повернення стягувачу, остання з цих відміток датована 09.02.2022 року. Відповідач зазначає, що трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, а підстав для повернення виконавчого документа без виконання не було. Заперечуючи порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" у спірних правовідносинах, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання учасники справи не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

У провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №402/1647/14-ц за позовом ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У цій справі Ульяновський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення від 05.12.2014 року, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" суму боргу по кредитному договору №KGYWGA01580100 від 18.04.2008 року у розмірі 81308,28 доларів США, що за курсом 13,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.09.2014 року складає 1096035,55 грн. (а.с. 10 - 12)

Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 15.12.2014 року.

На його виконання Ульяновський районний суд Кіровоградської області 27.01.2015 року видав стягувачу ПАТ КБ "Приват Банк" виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання - до 15.12.2015 року. (а.с. 41 - 42)

Вказаний виконавчий лист у вересні 2022 року пред`явлений представником стягувача ПАТ КБ "Приват Банк" для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича разом з відповідною заявою від 14.09.2022 року. (а.с. 39 - 40)

Постановою приватного виконавця від 16.09.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №69876959 з виконання цього виконавчого листа. (а.с. 46 - 47)

У виконавчому провадженні ВП №69876959 приватний виконавець також 16.09.2022 року виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 109603,55 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500 грн. (а.с. 49 - 50, 52 - 53)

Позивачка отримала копії цих постанов 02.10.2022 року та, не погодившись із ними, 08.10.2022 року звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що на час видачі у січні 2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області виконавчого листа у справі №402/1647/14-ц діяв Закон України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон №606-XIV), який втратив чинність 05.10.2016 року.

Частиною 1 статті 22 Закону №606-XIV ("Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання) було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону №606-XIV ("Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання") строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону №606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Частиною 3 статті 23 Закону №606-XIV було передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (надалі Закон №1404-VIII), а Закон №606-XIV втратив чинність.

Згідно з пунктами 5, 6, 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення зокрема на підставі виконавчих листів.

Згідно пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частинами 1, 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII ("Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку") передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону №1404-VIII строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною 4 статті 12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною 5 статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу наведені у статті 37 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 5 статті 37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання. Відповідно до статті 12, пункту 5 розділу ХІІІ Закону №1404-VIII, який набрав чинність 05.10.2016 року, виконавчі документи, в тому числі виконавчі листи, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років (крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган) з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки його виконання. Аналіз пункту 5 Розділу XIII Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом №1404-VIII. Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 37 Закону №1404-VIII не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону №1404-VIII. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з відмітками на виконавчому листі, виданому 27.01.2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі №402/1647/14-ц, він неодноразово пред`являвся стягувачем ПАТ КБ "Приват Банк" до примусового виконання, приймався до виконання, але згодом повертався стягувачу, а саме:

- 29.02.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закон №606-XIV (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними);

- 27.02.2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними);

- 09.02.2022 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Тож річний строк, встановлений частиною 1 статті 22 Закону №606-XIV, а з 05.10.2016 року - трирічний строк, встановлений частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII, переривався у зв`язку з пред`явленням виконавчого листа до виконання, а перебіг цього строку розпочинався заново після повернення виконавчого листа стягувачу. Зокрема після першого повернення 29.02.2016 року виконавчого листа стягувачу, річний строк пред`явлення його до виконання розпочався заново 01.03.2016 року і на момент набрання чинності 15.10.2016 року Законом №1404-VIII не сплинув. Після останнього повернення 09.02.2022 року виконавчого листа стягувачу, трирічний строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання розпочався 10.02.2022 року і на момент нового пред`явлення його до виконання у вересні 2022 року не закінчився.

Отже стягувач, звернувшись до відповідача із заявою від 14.09.2022 року про примусове виконання рішення, не пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а приватний виконавець правомірно прийняв виконавчий документ до виконання, відкрив 16.09.2022 року виконавче провадження та розпочав примусове виконання.

У спірних правовідносинах відповідач дія правомірно, порушень прав позивачки не вчиняв. Спірні постанови приватного виконавця, винесені у виконавчому провадженні ВП №69876959, є законними, а у задоволенні позову про їх скасування слід відмовити.

Зважаючи на те, що позивачці відмовлено у задоволенні позову, підстави для стягнення на її користь понесених нею судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 10-денний строк, установлений статтею 287 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш