Справа № 420/10806/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились в зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% на 80% грошового забезпечення та в обмеженні її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при її перерахунку з 1 квітня 2019 року;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились в зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% на 80% грошового забезпечення та в обмеженні її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при її перерахунку з урахуванням індексації з 1 березня 2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2019 року, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, та здійснити виплату донарахованих сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації з 1 березня 2022 року, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, та здійснити виплату донарахованих сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що йому після звільнення з військової служби призначено пенсію за вислугу років з розрахунку 86 % грошового забезпечення.

У подальшому, як вказує позивач, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/16994/21 відповідачем проведено перерахунок його пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Однак, при проведенні даного перерахунку відповідач зменшив основний розмір пенсії позивача з 86% на 80% грошового забезпечення та обмежив її максимальний розмір десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме сумою 14970,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 21303,23 грн., що підтверджується перерахунком пенсії станом на 01.04.2019 року.

Крім того, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з 01.03.2022 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, під час якої відповідач знову протиправно, як на переконання позивача, зменшив основний розмір пенсії з 86% на 80% грошового забезпечення та обмежив її максимальний розмір десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме сумою 19340,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 24276,38 грн., що підтверджується перерахунком пенсії станом на 01.03.2022 року.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 86 % до 80 % грошового забезпечення. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не враховано, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Таким чином позивач посилається на те, що розмір призначеної йому пенсії за вислугу років складає 86 % грошового забезпечення; зменшення цього показника суперечить чинному законодавству, статті 58 Конституції України та правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18.

Також позивач посилався на те, що обмеження перерахованої йому пенсії максимальним розміром є протиправним, не відповідаючим рішенню Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Позивач стверджує, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є неправомірним.

Процесуальний рух справи
Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою суду від 10 серпня 2022 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), зокрема протоколу про призначення пенсії, листків про перерахунок пенсії з 01.04.2019 року (перерахунок на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/16994/21), а також про перерахунок з 01.03.2022 року (індексація суми пенсії), інші матеріали пенсійної справи в частині, що стосується предмету спору, для долучення до матеріалів справи.

25 серпня 2022 року до суду засобами електронного зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 40-44).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром відповідач зазначив, що розмір перерахованої позивачу пенсії обмежений, оскільки згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668) максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач посилається на те, що зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.

Також відповідач вважав безпідставним посилання позивача на Рішення Конституційного суду України у справі № 7-рп/2016 від 20.12.2016, оскільки ним визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ саме в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-УІІ, однак редакція Закону України від 08.07.2011 № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи залишилась діючою.

З наведених підстав відповідач вважає, що Головне управління діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, відтак підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 не має.

25 серпня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли засвідчені копії письмових доказів з матеріалів пенсійної справи позивача.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
Згідно наявного в матеріалах пенсійної справи №ЮО-098653 розрахунку на призначення пенсії, з 14.06.1989 року позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковнику запасу, призначено пенсію за вислугу років у розмірі 85 % окладів; вислуга років 32 (а.с. 20).

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

У подальшому, за вислугу у 32 роки позивачу перераховано основний відсотковий розмір пенсії до 86 % відповідних сум грошового забезпечення (перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 23.06.2012 року (а.с. 21); перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 04.02.2014 року (а.с. 22); перерахунок з 01.05.2016 року, здійснений 21.04.2015 року (а.с. 23).

Згідно матеріалів пенсійної справи, за вислугу у 32 роки позивачу перераховано основний відсотковий розмір пенсії до 80 % відповідних сум грошового забезпечення (перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 26.04.2017 року (а.с. 24); перерахунок з 01.05.2016 року (а.с. 25); перерахунок з 01.05.2017 року, здійснений 20.04.2017 року (а.с. 26).

Відповідно до наявного у матеріалах справи перерахунку пенсії від 23 березня 2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року на підставі пункту 1 Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, застосувавши основний відсотковий розмір пенсії 70 % відповідних сум грошового забезпечення (вислуга років 32) (а.с. 32).

Не погоджуючись із зменшенням основного розміру пенсії з 80 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач оскаржив дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до адміністративного суду (справа №420/16994/21).

15 червня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 оновлену довідку №ЮО98653 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05 березня 2019 року (а.с. 39).

Відповідно до змісту цієї довідки, до складу грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, яку обіймав позивач, входять основні та додаткові види грошового забезпечення.

Позивач, отримавши оновлену довідку про розмір грошового забезпечення №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, у зв`язку з відмовою ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії, звернувся до суду щодо здійснення перерахунку його пенсії з 01.04.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №420/16994/21, яке набрало законної сили 10 грудня 2021 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Суд вирішив:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки № ЮО98653 від 15.06.2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% на 70% грошового забезпечення при її перерахунку з 01.01.2018 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати з 05.03.2019 року ОСОБА_1 пенсії, після її перерахунку з 01.01.2018 року, з урахуванням лише 75% суми підвищення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення та здійснити виплату донарахованих сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату донарахованих ОСОБА_1 з 05.03.2019 року сум пенсії з урахуванням 100% суми її підвищення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі Довідки № ЮО98653 від 15.06.2021 року, виходячи з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, та здійснити виплату донарахованих сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №420/16994/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено відповідні перерахунки пенсії позивача.

Зокрема, згідно аркушу перерахунку від 21 січня 2022 року, з 01 січня 2018 року перерахунок проведений з визначенням основного розміру пенсії у 80 % грошового забезпечення (вислуга років 32) (а.с. 27).

Згідно аркушу перерахунку від 21 січня 2022 року, з 01 квітня 2019 року перерахунок проведений з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, згідно довідки №ЮО98653 від 15 червня 2021 року (а.с. 29). Під час вказаного перерахунку визначено:

- сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 26546,00 грн.;

- основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення, що складає 21236,80 грн.;

- підсумок пенсії (з надбавками) 21303,23 грн.;

- остаточно до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії 14970, 00 грн.

З 01 лютого 2022 року перерахунок проведений з урахуванням максимального розміру пенсії 19340, 00 грн. (а.с. 30).

З 01 березня 2022 року перерахунок пенсії позивача проведений на підставі постанови КМУ від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (а.с. 31). Під час вказаного перерахунку визначено:

- сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 26546,00 грн.;

- основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення, що складає 21236,80 грн.;

- з урахуванням індексації 24209, 95 грн. (сума нарахованої індексації 2973,15 грн.);

- підсумок пенсії (з надбавками) 24276,38 грн.;

- остаточно до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії 19340, 00 грн.

Таким чином, під час перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року, який проведений на виконання судового рішення по справі №420/16994/21 на підставі довідки №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, а також з 01.03.2022 року, який проведений на підставі постанови КМУ від 16 лютого 2022 р. № 118, відповідачем застосовано основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років 80 % відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснено обмеження максимального розміру цієї пенсії до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.04.2019 року - 14970, 00 грн.; з 01.02.2022 року 19340,00 грн.; з 01.03.2022 року 19340,00 грн.).

Так, відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік, установлено у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, а також щодо обмеження основного розміру пенсії до 80 % грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу 32 роки з 14.06.1989 року у розмірі 85 % окладів.

У подальшому, за вислугу у 32 роки позивачу перераховано основний відсотковий розмір пенсії до 86 % відповідних сум грошового забезпечення (перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 23.06.2012 року (а.с. 21); перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 04.02.2014 року (а.с. 22); перерахунок з 01.05.2016 року, здійснений 21.04.2015 року (а.с. 23).

Проте, відповідно до наступних перерахунків основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років складав 80 % відповідних сум грошового забезпечення (перерахунок з 01.07.2012 року, здійснений 26.04.2017 року (а.с. 24); перерахунок з 01.05.2016 року (а.с. 25); перерахунок з 01.05.2017 року, здійснений 20.04.2017 року (а.с. 26).

Предметом спірних правовідносин між сторонами стало зменшення позивачу основного розміру пенсії з 86% на 80% грошового забезпечення при її перерахунках з 1 квітня 2019 року та з 01 березня 2022 року.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

01.01.1992 року введений у дію Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Стаття 13 цього Закону у первинній редакції передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

З урахуванням п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України №2262-ХІІ (у редакції від 09.04.1992), розмір пенсії позивача за вислугу у 32 роки складає 86 % (20 років 50 %, 12 років 36 %).

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України №2262-ХІІ (у редакції від 09.04.1992), загальний розмір пенсії не повинен був перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України № 103/96-ВР від 25.03.96, частину другу статті 13 Закону України №2262-ХІІ викладено в такій редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів".

Законом України від 04.07.2002 № 51-IV частину другу статті 13 Закону України №2262-ХІІ викладено в такій редакції: «Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.».

Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV частину 2 статті 13 Закону України №2262-ХІІ викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI частину 2 статті 13 Закону України №2262-ХІІ викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.».

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII частину 2 статті 13 Закону України №2262-ХІІ викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.».

З наведеного слідує, що стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб неодноразово змінювалась в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Разом із тим, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислюється при призначенні пенсії відповідно до наявної вислуги років, є незмінним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії не є сталими та визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм вбачається, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII , має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ, а в подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VIІ, зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, є незмінним.

Суд зазначає, що оцінка діям відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивача з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при перерахунку на підставі постанови КМУ №103 з 01.01.2018 року вже надана судом у рішенні від 09 листопада 2021 року у справі №420/16994/21, яким суд встановив, що з 01.01.2018 розмір пенсії позивача становить 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, відносини щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивача з 86% до 80% відповідних сум грошового забезпечення у зв`язку зі змінами внесеними Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI до частини 2 статті 13 Закону України №2262-ХІІ (максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 80 процентів) не були предметом судового розгляду.

Як вже було зазначено, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України №2262-ХІІ, розмір пенсії позивача за вислугу у 32 роки складає 86 % (20 років 50 %, 12 років 36 %).

У зв`язку з викладеним після призначення позивачу пенсії та внесення змін до ч. 2 ст. 13 Закону України №2262-ХІІ в сторону збільшення загального/максимального розміру пенсії до 90 %, за вислугу 32 роки позивачу перераховано основний відсотковий розмір пенсії до 86 % відповідних сум грошового забезпечення.

За таких обставин суд вважає, що основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років складає саме 86 % грошового забезпечення.

Вирішуючи спір, суд виходить із того, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України №2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

У даній справи предметом позовних вимог є застосування під час перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення раніше визначеного основного відсоткового розміру пенсії - 86 % відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

На підставі викладеного, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає доцільним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 86 % грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Такий судовий захист призведе до відновлення порушених прав позивача на отримання пенсії за вислугу років у тому відсотковому розмірі, на який позивач має право.

При цьому, суд не визнає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% на 80% грошового забезпечення при її перерахунку з 1 квітня 2019 року на підставі довідки №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, оскільки вказаний перерахунок проведений на виконання рішення суду по справі №420/16994/21, яким суд встановив, що з 01.01.2018 розмір пенсії позивача становить 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Також предметом спірних правовідносин між сторонами стало обмеження позивачу перерахованої з 01.04.2019 року та з 01.03.2022 року пенсії максимальним розміром.

Як встановлено судом, на виконання рішення суду від 09 листопада 2021 року у справі №420/16994/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО98653 від 15 червня 2021 року (а.с. 29).

Вказаний перерахунок проведений з урахуванням максимального розміру пенсії 14970, 00 грн.

З 01 лютого 2022 року перерахунок також проведений з урахуванням максимального розміру пенсії 19340, 00 грн.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118, установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

На підставі зазначеної постанови, з 01.03.2022 року проведено індексацію пенсії позивача, сума якої становить 2973, 15 грн.

Водночас, вказаний перерахунок проведений з урахуванням максимального розміру пенсії 19340, 00 грн.

Тобто, під час перерахунків пенсії позивача з 01.04.2019 року та з 01.03.2022 року здійснено обмеження максимального розміру цієї пенсії до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.04.2019 року - 14970, 00 грн.; з 01.02.2022 року 19340,00 грн.; з 01.03.2022 року 19340,00 грн.).

Як було встановлено судом, на час виникнення спірних правовідносин, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У такій редакції вказану частину ст. 43 Закону №2262-XII викладено відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, згідно ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

Що ж до приписів Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року замінено словами і цифрами по 31.12.2017 року слід зазначити наступне.

Буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня норма ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

При цьому, слід зазначити, що будь-яких змін до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не вносилось.

Конституційний Суд України неодноразово висновував стосовно того, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Однак, під час перерахунку, здійсненого на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року зі встановленням обмеження її максимальним розміром.

Суд такі обмеження вважає протиправними.

Так само при індексації суми пенсії з 01 березня 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 березня 2022 року зі встановленням обмеження її максимальним розміром.

Суд також ці обмеження знаходить протиправними.

Суд зауважує, що спірним у даній справі є не питання права позивача на індексацію пенсії з 01 березня 2022 року. Відповідачем здійснено індексацію пенсії позивача, яку нараховано у сумі 2973,15 грн.

Як вже було зазначено, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Слід зазначити про існування на момент виникнення спірних правовідносин колізії між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Однак, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 року у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 року у справі №240/7087/20, від 17.02.2022 року у справі №640/11168/20, від 18.05.2022 року у справі №380/12337/20.

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його положення слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Застосування положень Закону №3668-VI по відношенні до військовослужбовців, фактично нівелює наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України.

Таким чином, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, як при її перерахунку з 1 квітня 2019 року (підставі довідки №ЮО98653 від 15 червня 2021 року), так і при перерахунку з урахуванням індексації з 1 березня 2022 року.

Отже, для належного захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 86 % грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 березня 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Саме такий судовий захист суд вважає ефективним та повним для відновлення порушених прав позивача на перерахунок пенсії.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 992,40 грн., де 992,40 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом.

У відповідності зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України).

З урахуванням ч. 6 ст. 120 КАС України, справу розглянуто 27 жовтня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-78, 90, 120, 139, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297, 370 КАС України,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при проведенні її перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО98653 від 15 червня 2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при проведенні її перерахунку та виплати з 01 березня 2022 року за результатами індексації, проведеної на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 86 % грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО98653 від 15 червня 2021 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 березня 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя О.В. Глуханчук