Справа № 240/14740/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Житомир справа № 240/14740/22

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про: - визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви від 16.05.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 04.06.2021року інвалідності 2 групи загального захворювання, отриманого в період проходження військової служби;

- зобов`язання розглянути питання щодо призначення та виплати одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням з 04.06.2021року інвалідності 2 групи загального захворювання, отриманого в період проходження військової служби, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975 про Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Як зазначено в позові, Позивач з 14.05.1985року звільнений з військової служби. 23.01.2001року під час первинного огляду МСЕК Позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. 08.06.2021року при повторному огляді Позивачу встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. Позивача вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інвалід другої групи набув право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 дійшов висновку про відсутність підстав для направлення відповідних документів до МО України для призначення відповідних сум одноразової допомоги.

На свої звернення до Відповідача від 14.02.2022року та 16.05.2022року жодних відповідей не отримав, а тому таку бездіяльність вважає протиправною.

Ухвалою суду від 27.07.2022року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, направив до суду заяву та відзив на позов, в яких проти позову заперечив і зазначив, що в жодні структурні підрозділи, в тому числі Департамент соціального забезпечення Міноборони та Управління розгляду звернень громадян Міноборони, зазначені в позові звернення від Позивача не надходили, а тому не розгядалися.

Більш того, Відповідач зазначає, що відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року N 975, передбачена певна послідовність дій особи, яка звертається для призначення спірних виплат. В силу п.11 та п.13 цього Порядку Позивач має право на звернення до певного територіального уповноваженого органу, який розглядає таке звернення і з відповідним висновком направляє відповідні документи до МО України.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 , Третьої особи, направив до суду письмові пояснення, в яких вказав, що зміна групи інвалідності Позивача відбулася понад дворічний термін, а тому відсутні підстави для призначення відповідної одноразової грошової допомоги.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач з 14.05.1985року звільнений з військової служби. 23.01.2001року під час первинного огляду МСЕК Позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. 08.06.2021року при повторному огляді Позивачу встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Відповідно до вимог ч.4 ст.16-3 Закону N 2011-XII якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Як зазначено в позові, на свої звернення до Відповідача від 14.02.2022року та 16.05.2022року жодних відповідей не отримав, а тому таку бездіяльність вважає протиправною.

Такі доводи Позивача, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону N 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).

Суд погоджується з доводами Позивача, що в силу вимог Закону N 2011-XII та Порядку N 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, Відповідачем у справі.

Одночасно суд погоджується з доводами Відповідача, що правовими нормами Порядку N 975 передбачений алгоритм дій щодо призначення такої допомоги та певна послідовність дій особи, яка звертається для призначення спірних виплат.

Так, в силу приписів п.11 Порядку N 975 особа (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, відповідну заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності подає уповноваженому органу, до якої долучені відповідні (перелічені) документи.

Як передбачено в п.13 Порядку N 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Тобто, в силу вказаних приписів Порядку N 975 Позивач наділений правом на звернення із відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності до уповноваженого органу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Третьої особи у справі, а не до Міністерства оборони України.

Приписи цього Порядку N 975 не наділяють Позивача правом на таке звернення безпосередньо до Відповідача, а Відповідача - правом на його безпосередній розгляд.

Позивач в позові визнає, що із відповідним зверненням від 15.01.2022року звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 і що за результатами його розгляду отримав відповідь, згідно якої відсутні підстави для направлення до МО України відповідних документів для призначення Позивачу одноразової грошової допомоги так як зміна групи інвалідності Позивача відбулася понад дворічний термін.

Приписи цього Порядку N 975 не наділяють Відповідача правом самостійного перегляду дій чи бездіяльності обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як уповноважених органів.

Таке рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 не є предметом судового розгляду в межах даної справи, так як жодні вимоги до вказаного суб`єкта владних повноважень Позивачем не заявлено.

Разом з тим, суд доводить до відома учасників справи, що відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 статті 16-3 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (справа про посилений соціальний захист військовослужбовців) від 06.04.2022 року № 1-р(II)/2022 (справа № 3-192/2020(465/20) визнано неконституційними приписи пункту 4 статті 16-3 Закону, якими встановлено обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за умови встановлення вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) лише протягом двох років, як такі, що не узгоджуються з засадничими конституційними цінностями, зокрема такими, як принцип поваги до захисту прав людини, принцип верховенства права в аспекті домірності та вимог щодо соціального захисту військовослужбовців (статті 3, 8, 17, 46 Конституції України).

Зазначене свідчить, що Позивачем не вірно визначено характер спірних відносин, зумовлених його правом на отримання відповідних сум одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16-3 Закону N 2011-XII. Позивач помилково зробив висновок про наявність права у Міністерства оборони України, Відповідача у справі, на розгляд звернень про призначення відповідних сум одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16-3 Закону N 2011-XII без надходження відповідного висновку та доданих до нього документів від уповноваженого органу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Таким чином, позовні вимоги Позивача до Міністерства оборони України не ґрунтуються на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Відмова в задоволенні позову не позбавляє Позивача на безпосереднє оскарження в судовому порядку рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду його звернення від 15.01.2022року або на повторне звернення із відповідною заявою з дотриманням вимог Порядку N 975.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк