Справа № 320/2501/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року справа № 320/2501/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить суд скасувати постанову про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. від 03.11.2021 (ВП №67362151).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 позов залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову.

23.05.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на усунення недоліків позову, зазначених в ухвалі суду від 21.02.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі №320/2501/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України, витребувано від відповідача докази.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивач виконав до моменту відкриття виконавчого провадження.

Під виконанням рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги до 5 травня позивач розуміє вчинення дій щодо перерахунку суми допомоги, реєстрації кредиторської заборгованості в органі казначейства та складання реєстру стягувачів, подання до Департаменту соціального захисту Київської обласної державної адміністрації звітності щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для здійснення виплати та інформування ОСОБА_1 про проведений перерахунок.

Вказує, що здійснити виплату перерахованої допомоги не має можливості внаслідок відсутності фінансування.

Також вважає, що визначена державним виконавцем в оскаржуваній постанові сума виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. є необґрунтованою. Наполягає, що розмір виконавчого збору має залежати від розміру суми, фактично стягнутої при примусовому виконанні виконавчого документа. Стверджує, що оскільки в межах виконавчого провадження № 67362151 не відбулось фактичного стягнення боргу - у державного виконавця не було підстав для винесення оскаржуваної постанови.

07.06.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Розмір виконавчого збору за примусове виконання рішень немайнового характеру встановлений для боржників-юридичних осіб в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

16.06.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Заперечень на відповідь на відзив на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (ідентифікаційний код 03193643, місцезнаходження: Україна, 09100, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 2) є юридичною особою, про що свідчить запис від 30.10.2002 №7001886.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21, яке набрало законної сили 07.06.2021,Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що складає 13104,00 грн., з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с. 65-69).

Судом встановлено, що 10.06.2022 з метою виконання зазначеного рішення суду позивачем здійснено нарахування не виплаченої ОСОБА_1 допомоги в розмірі 9464,00 грн. та зареєстровано відповідне фінансове зобов`язання в Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби в Київській області як кредиторську заборгованість згідно з реєстром від 10.06.2021 № 87 (а.с. 89).

Листом від 02.09.2021 № 9038 позивачем у відповідь на запит від 01.09.2021 №7092/36.01/36.05.01-21 надано до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації інформацію щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувача за бюджетною програмою за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду» по Білоцерківській міській територіальній громаді станом на 01.09.2021.

Згідно із зазначеною інформацією для виконання 100 судових рішень щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань необхідно 865444,60 грн., в тому числі 9464,00 грн. у справі № 320/3589/21 (а.с. 21, 95 -97).

Листом від 09.09.2021 № 9334 позивач проінформував ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду йому нараховано недоплачену допомогу до 5 травня, зареєстровано нараховану суму в органі казначейства як кредиторську заборгованість та буде виплачено протягом трьох днів після надходження коштів на рахунок позивача (а.с. 93).

14.09.2021 позивачем складено довідку № 964 про перерахунок разової грошової допомоги згідно рішення суду на користь ОСОБА_1 , згідно з якою нарахована сума складає 9464,00 грн. (а.с. 94).

В той же день, 14.09.2021, Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Білоцерківської міської ради виділено з Державного бюджету України за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду» 121138,00 грн., що підтверджується лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на 2021 рік (а.с. 98).

22.10.2021 позивачу додатково виділено за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду» 115111,00 грн., що підтверджується наказом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Білоцерківської міської ради від 22.10.2021 № 374 «Про внесення змін по КПКВК 2501290» (а.с. 100, 101).

Зазначені кошти використані позивачем для здійснення виплат першим 27 стягувачам згідно з реєстром, сформованим в порядку черговості надходження до позивача судових рішень (а.с. 90-92), в той час як ОСОБА_1 включений до вказаного реєстру за датою надходження судового рішення під № 48.

05.10.2021 Київським окружним адміністративним судом у справі № 320/3589/21 видано виконавчий лист (а.с. 63).

03.11.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67362151 з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду № 320/3589/21, виданого 05.10.2021 (а.с. 76- 77) та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. (а.с. 79-80).

Позивач у даному позові просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. від 03.11.2021 (ВП № 67362151).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня виконав до моменту відкриття виконавчого провадження.

Під виконанням рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги до 5 травня позивач розуміє вчинення дій щодо перерахунку суми допомоги, реєстрації кредиторської заборгованості в органі казначейства та складання реєстру стягувачів, подання до Департаменту соціального захисту Київської обласної державної адміністрації звітності щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для здійснення виплати та інформування ОСОБА_1 про проведений перерахунок.

Вказує, що здійснити виплату перерахованої допомоги не має можливості внаслідок відсутності фінансування.

Також вважає, що визначена державним виконавцем в оскаржуваній постанові сума виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. є необґрунтованою. Наполягає, що розмір виконавчого збору має залежати від розміру суми, фактично стягнутої при примусовому виконанні виконавчого документа. Стверджує, що оскільки в межах виконавчого провадження № 67362151 не відбулось фактичного стягнення боргу - у державного виконавця не було підстав для винесення оскаржуваної постанови.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Розмір виконавчого збору за примусове виконання рішень немайнового характеру встановлений для боржників-юридичних осіб в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII, у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови від 03.11.2021).

Статтею 1 Закону № 1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови від 03.11.2021) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчими документами є, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Питання стягнення виконавчого збору врегульовані статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до з частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, який набув чинності 28.08.2018).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону № 1404-VIII).

Абзацом першим частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (абзац третій частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII ).

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII також визначені випадки, коли виконавчий збір не стягується.

Так, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону (у разі списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа).

Також виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21, у зв`язку з примусовим виконанням якого державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, позивача зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік.

Суд зазначає, що вказане рішення суду буде таким, що фактично виконано у повному обсязі лише після здійснення позивачем фактичної виплати ОСОБА_1 зазначеної в рішенні суми грошової допомоги.

Разом з тим позивач вказує, що на момент звернення до суду з позовною заявою у цій справі фактичної виплати ОСОБА_1 допомоги на виконання Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21 не здійснено внаслідок відсутності бюджетних асигнувань.

За таких обставин суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21 добровільно виконано позивачем до відкриття виконавчого провадження №67362151.

Суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для не стягнення виконавчого збору наведений в пунктах 1-6 частини п`ятої та в частині дев`ятій статті 27Закону № 1404-VIII. Відсутність у боржника коштів для виконання рішення суду не є такою підставою.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір виконавчого збору мав обчислюватися державним виконавцем у відсотках від фактично стягнутої суми, а оскаржувана постанова не містить обґрунтувань суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. у зв`язку з наступним.

Підпунктом 5 пункту 27 Закону України від 03.07.2018 № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (далі - Закон № 2475-VIII), який набрав чинності 28.08.2018, внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, а саме: в частині другій слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінити словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

За таких обставин, частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла лише до 28.08.2018, а після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку проводить державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми виконавчого збору у випадку примусового виконання.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №160/4481/20, від 31.05.2021 у справі №160/7321/19, від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19, від 20.11.2019 у справі №480/1558/19, який має бути врахований судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин відповідно до положень ч.5 ст. 242 КАС України.

Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 21.03.2020 у справі № 2540/3203/18 суд не приймає до уваги, оскільки зазначена правова позиція стосується застосування норм Закону №1404-VIII в редакції до 28.08.2018.

Одночасно з цим суд звертає увагу на наступне.

Розмір виконавчого збору, що стягується державним виконавцем за примусове виконання рішення немайнового характеру, визначений частиною третьою статті 27 Закону № 1404-VIII, а саме: чотири мінімальних розміри заробітної плати, коли боржником є юридична особа.

Аналіз змісту положень статті 63 Закону № 1404-VIII, що розміщена в розділі VIII «Виконання рішень немайнового характеру» дозволяє дійти висновку, що для цілей вказаного Закону під рішеннями немайнового характеру слід розуміти рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №320/3589/21, яким позивача зобов`язано перерахувати та виплатити допомогу є у розумінні Закону № 1404-VIII рішенням немайнового характеру, за примусове виконання якого з боржника-юридичної особи стягується виконавчий збір в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX встановлено з 01 січня 2021 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6000 гривень.

Отже визначений державним виконавцем в оскаржуваній постанові розмір виконавчого збору ґрунтується на вимогах Закону № 1404-VIII, а оскаржувана постанова є правомірною.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги про її скасування є необґрунтованими, тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.10.2022.

Суддя Кушнова А.О.