Справа № 160/12898/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу та акту опису майна, -
ОСОБА_1 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка подана 11.10.2022 року через систему «Електронний суд», та зареєстрована судом 12.10.2022 року, 23.08.2022 року звернулась через систему «Електронний суд» із позовною заявою (зареєстровано судом 24.08.2022 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
При цьому, позивачу рішення про опис майна у податкову заставу не надавалось. З текстом рішення позивач ознайомився 11.07.2022 року після отримання його представником відповіді на адвокатський запит від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Перевіривши дане клопотання суд вважає, що таке не піддягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
До того ж, 25.10.2022 року судом було направлено на електронну адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області засобами електронного зв`язку заяву про збільшення позовних вимог.
Суд вважає названі вище спірне рішення та акт взаємопов`язаними, їх розгляд в одному провадженні є доцільним, оскільки їх окремий розгляд буде суперечити завданню адміністративного судочинства в частині ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб.
Отже, всі зазначені позовні вимоги безпосередньо пов`язані із описом майна ОСОБА_1 , а тому безпосередньо стосуються предмету розгляду справи.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав про відмову у задоволенні клопотання про залишення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2022 року зазначена вище справа розподілена та 25.08.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, станом на 27.12.2014 року по ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг по адміністративним штрафам та іншим санкціям у сумі 6800,00 грн., який виник відповідно рішення про застосування фінансових санкцій до ст.17 Закону України 481/95-ВР від 03.10.2014 року №000020/04-61-17-03/ НОМЕР_1 терміном сплати 27.12.2014 року.
З урахуванням вимог статті 56 та статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 у встановлені строки донарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Відповідно до вимог статті 59 ПКУ ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» №805-25 на суму 6800,00 грн., яку відповідно до вимог статті 42 ПКУ направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення повернуто поштою з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ст. 89 ПКУ право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3060,00 гривень. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволені позов ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 24.11.2016 №804/5177/16 у сумі 7070,98 грн. Рішення набрало законної сили 31.07.2017 року. Виконавчий лист по справі №804/5177/16 ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано 29.08.2022 року.
Вважаючи, спірне рішення про опис майна та акт опису майна протиправними та безпідставними, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
При вирішенні спору суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.88.1-88.2 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Згідно з підп.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Згідно з п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Отже, у разі несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання така сума грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу, а майно такого платника податків передається у податкову заставу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків. При цьому, опис майна платника податків у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.
Так, відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу можуть бути прийняті виключно у випадку наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов`язання.
Форма бланку податкової вимоги встановлена наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 «Про затвердження Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків» (далі - Порядок №610).
Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:
- узгодженого грошового зобов`язання;
- непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом (пункт 2 розділу ІІ Порядку №610).
Розділом III Порядку №610 визначено порядок формування податковими органами податкової вимоги, згідно якого податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.
Сформована податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, податковий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна.
Сума податкового боргу в податковій вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками.
Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи/уповноваженої особи за договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції/управителя майна за договором управління майном) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що податкова вимога формується автоматично на всю суму заборгованості.
Так, судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволені позов ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 24.11.2016 №804/5177/16 у сумі 7070,98 грн. Рішення набрало законної сили 31.07.2017 року. Виконавчий лист у справі №804/5177/16 ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано 29.08.2022 року.
Відповідно до вимог статті 59 ПКУ ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» №805-25 на суму 6800,00 грн., яку відповідно до вимог статті 42 ПКУ направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення повернуто поштою з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Означена постанова суду у справі №804/5177/16 набрала законної сили 31.07.2017 року.
Відтак, урахуванням вимог статті 56 та статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 у встановлені строки донарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Отже, податкова вимога форми «Ф» №805-25 на суму 6800,00 грн. є чинною, а відтак у позивача наявний обов`язок сплачувати грошове зобов`язання, визначене такою вимогою.
Суд зазначає, що передумовою винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Відтак, ключовим при вирішенні даного спору з оскарження рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу є з`ясування факту наявності податкового боргу, тобто податкового зобов`язання позивача, яке є узгодженим, проте не сплаченим у встановлені законом строки.
У нашому випадку, податкова вимога форми «Ф» №805-25 на суму 6800,00 грн. є чинною, тобто податкове зобов`язання є узгодженим, а відтак у позивача наявний обов`язок сплачувати грошове зобов`язання, визначене такою вимогою.
Суд звертає увагу на те, що згідно абз. 6 п. 89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак станом на час прийняття оскаржуваного рішення про опис майна в податкову заставу сума податкового боргу позивача значно перевищувала розмір ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зазначає, що згідно пункту 8 Розділу І Порядку № 586 день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів відповідно до законодавства.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 11 Розділу І Порядку № 586).
Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу (пункт 12 Розділу І Порядку № 586).
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 586 опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Пунктом 1 Розділу VI Порядку № 586 у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).
Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу (пункт 2 Розділу VI Порядку № 586).
В порядку пункту 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:
отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1.);
визнання податкового боргу безнадійним (підпункт 93.1.2.);
набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (підпункт 93.1.3.).
Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункт 93.2. статті 93 ПК України).
Водночас, з огляду на підтвердження матеріалами справи наявного податкового боргу у відповідача як контролюючого органу відсутні підстави для застосування положень статті 93 ПК України.
Суд звертає увагу позивача на те, що неоподаткований мінімум доходів громадян - грошова сума розміром 17 гривень, встановлена п.5 підрозділом 1 розділом XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно- правових актах.
Згідно п. 89.2. ст. 89 ПКУ право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує 17 грн.*180=3060,00 грн.
У нашому випадку, позивач має податковий борг, що є більше ніж 3060,00 гривень, що мінімально передбачено нормами ПК України
Відтак, твердження позивача щодо застосування ГУ ДПС у Дніпропетровській області невірного визначення розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян є безпідставним.
Так само судом не береться до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 05.11.2019 року у справі №805/136/16-а. Так, з тексту згаданої постанови суду касаційної інстанції встановлено, що згідно з абз. 6 п. 86.2. ст. 86 ПК України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Так, у даній постанові Верховний Суд зазначив, що позивач звільнений від сплати земельного податку і загальна сума податкового боргу Товариства становила 1 грн 74 коп., та згідно зворотного боку облікової картки платника податку зазначена сума боргу 02 березня 2016 року сплачена позивачем, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу.
Натомість, у нашому випадку, як вже зазначено вище, позивач має податковий борг, що є більше ніж 3060,00 гривень, що мінімально передбачено нормами ПК України, та відповідно йшла мова щодо застосування органом ДПС права податкової застави в разі наявності суми податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також суд зазначає, що за приписами пункту 93.2 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.
При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, серед іншого, оскаржується акт опису майна №1767//13-05-64 від 26.05.2022 року та дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо складання такого акту.

Разом з тим, акт опису майна лише фіксує певний перелік майна та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Складання акту опису, по суті полягає у викладенні/відображенні на паперовому носії певної інформації, що є фактично технічним процесом створення документа та завершальною стадією виконання організаційно-технічних дій по завершенню створення документу.

Суд звертає увагу на те, що в межах даної справи позивач також оспорює акт опису майна, однак, на переконання суду, позивачем обрано не той спосіб захисту.

Таким чином, суд вважає, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі. У спірній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу. Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2020 у справі №560/495/19, від 20.08.2020 у справі №808/2726/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування акту опису майна № 1767//13-05-64 від 26.05.2022 року відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу та акту опису майна відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник