Справа № 440/7529/22
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7529/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі по тексту - відповідач1, ГУ ПФ України в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі по тексту - відповідач2, ГУ ПФ України в Полтавській області), відповідно до якої просить:

визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що виразилось у прийнятті за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішень про відмову у призначенні пенсії №18 від 15 грудня 2021 року та №18 від 07 квітня 2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» весь період роботи на посаді тракториста з 07.09.1990 по 16.05.2018 включно, як тракториста-машиніста;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та відповідно до положень пункту «б» частини першої ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» - з 15серпня 2021 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що після досягнення ним 55 років, у нього виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки понад 20 років пропрацював трактористом в сфері сільського господарства. Однак оспорюваними рішеннями йому відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Вказане рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки наявний стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджується трудовою книжкою та архівними довідками.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві визначено усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Вказані недоліки встановлено усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: документа про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що виразилось у прийнятті за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішень про відмову у призначенні пенсії №18 від 15 грудня 2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за списком « 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради « Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та відповідно до положень пункту «б» частини першої ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» - з 15 серпня 2021 року.

23 вересня 2022 року до суду надійшли документ про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн, а також заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з її копіями для направлення відповідачам, що вмотивоване введенням воєнного стану в Україні та особистими обставинами.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Полтавській області просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на відсутність підстав для зарахування пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах /а.с. 40-49/.

12 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Одеській області просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на відсутність підстав для зарахування пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах /а.с. 89-90/.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Полтавській області із заявою належної форми про призначення пенсії за віком від 13.12.2021 /а.с. 52-53/.

Рішенням ГУ ПФ України в Одеській області № 18 від 15 грудня 2021 року відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 /а.с. 54/.

Також, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Полтавській області із заявою належної форми про призначення пенсії за віком від 23.02.2022 /а.с. 55-58, 95-137/.

Рішенням ГУ ПФ України в Одеській області № 18 від 07 квітня 2022 року відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 /а.с. 59/.

Не погоджуючись з даними рішеннями ГУ ПФ України в Одеській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

У положеннях ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема,: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно положень ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба.

Згідно зі статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно зі ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №637 від 12.08.1993 року передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

За змістом пунктів 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20 січня 1992 року "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства" відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо) /пункт 1/.

Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення /пункт 2/.

Зі змісту довідки встановленої форми згідно додатку до цього роз`яснення слідує, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Виходячи з положень зазначених норм, визначальними обставинами для визначення пільгового стажу є встановлення фактів роботи позивача на посаді тракториста-машиніста та його безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах.

Також, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

При цьому, вищенаведеними правовими нормами серед зазначених уточнюючих документів без будь-яких виключень, зокрема передбачено ті, що видані архівними установами.

Вирішуючи правомірність винесення ГУ ПФ України в Одеській області рішення № 18 від 15 грудня 2021 року, суд враховує, що в останньому зазначено, що страховий стаж позивача 35 років, стаж роботи на пільгових умовах особи становить 18 років 8 місяців, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі ім. Крупської з 01.01.1983 по 04.07.1990 рр., оскільки відсутні дані про встановлення мінімуму та відпрацьовані вихододні. За доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди /а.с. 54/.

Оцінюючи викладене, суд зауважує, що порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з відомостями, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача серії НОМЕР_1 , зазначено, що позивач 01.01.1983 прийнятий в члени колгоспу ім. Крупської Семенівського району Полтавської області. При цьому, з 25.11.1984 по 25.11.1986 - проходив службу в Радянській армії. 04.07.1990 звільнений з членів колгоспу /а.с.62/.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області, мотивуючи рішення № 18 від 15 грудня 2021 року, зазначено про не зарахування до страхового стажу період роботи трудової діяльності в колгоспі, оскільки відсутні дані про встановлення мінімуму та відпрацьовані вихододні.

Надаючи оцінку викладеному, суд зазначає наступне.

На виконання пункту 5 та 6 Порядку ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 роботодавцем (колгоспом) вівся розділ V трудової книжки колгоспника, який називався трудова участь у громадському господарстві, в якому зазначалися відомості встановлених у колгоспі річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Так, у розділі V трудова участь у громадському господарстві трудової книжки колгоспника позивача серії НОМЕР_1 містяться відомості, згідно з якими:

1983 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 86; різноробочий працював неповний рік;

1984 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - відомості відсутні, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 255; різноробочий працював неповний рік;

1985 та 1986 роки - внесено запис про проходження служби в армії;

1987 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 140;

1988 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 231; шофер працював неповний рік;

1989 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 275; шофер;

1990 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 127, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 63; шофер;

1990 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 85, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 79; механізатор /зв.а.с.66/.

Враховуючи те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та трудова книжка колгоспника позивача містить інформацію про встановлений мінімум його трудової участі та фактично відпрацьований позивачем час в колгоспі за спірні періоди, суд дійшов висновку про те, що відсутність довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьований час в колгоспі не може бути законною підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи у його страховий стаж.

Суд, вважаючи за необхідне наголосити, звертає увагу на положеннях статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення в силу положень якої при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, суд вважає можливим, вийшовши за межі позовних вимог з метою ефективного захисту порушеного права позивача, визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Одеській області № 18 від 15 грудня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Надаючи оцінку правомірності Рішення ГУ ПФ України в Одеській області № 18 від 07 квітня 2022 року, суд враховує, що відповідно до останнього пільговий стаж особи становить 0 років. Страховий стаж особи становить 37 років 8 місяців 27 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: До пільгового стажу роботи не зараховано період з 02.07.2002 по 19.05.2018, згідно довідки № 342 від 04.08.2021, оскільки згідно акту № 2790 від 30.11.2021 не підтверджено пільговий стаж тракториста-машиніста так як згідно наказів прийнятий на посаду тракториста-машиніста, а відомостях про нарахування заробітної плати значиться посада механізатора. Для зарахування до пільгового стажу роботи тракториста-машиніста, згідно довідок №159-6 від 10.08.2021 та №969 від 12.11.2021, можливо після надходження акту перевірки. Направлено запит № 2773/02-16 від 22.02.2022 для перевірки пільгового стажу /а.с. 59/.

Суд визнає необґрунтованими доводи пенсійного органу, що спірний період неможливо зарахувати до пільгового стажу, оскільки в трудовій книжці позивач значиться механізатором, оскільки в даному випадку, термін механізатор є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства "тракторист-машиніст" було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, чинного на теперішній час, професії механізатор, підвозчик, будівельна бригада відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Аналогічна позиція неодноразово викладена та підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №681/813/17, від 08 травня 2018 року у справі №672/455/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 501/3014/16-а.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі 687/975/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 72366973).

Відтак, неналежне зазначення як посади, так і не зазначення останньої в ході реорганізацій роботодавців, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком.

У той же час, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідачем1 до пільгового стажу роботи не зараховано період з 02.07.2002 по 19.05.2018 з підстав розбіжності у назвах займаної позивачем посади, тоді як відповідну посаду ОСОБА_1 займав не весь цей період, що встановлено відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 наступними записами:

№5 - 07.09.1990 - прийнятий в члени колгоспу ім. Куйбишева Кременчуцького району Полтавської області і на роботу направлений механізатором з 07.09.1990;

№6 - Колгосп ім. Куйбишева реорганізовано в КСП "Колос";

№7 - 03.03.2000 - переведений на роботу в ПСП "Колос" Кременчуцького району трактористом;

№ 7а - 26.09.2001 - припинено дію правонаступництва;

№8 -13.08.2002 - відбував покарання у вигляді виправних робіт з 01.07.2001 по 01.07.2002;

№9 - 09.12.2005 - звільнено з роботи за згодою сторін;

№10 - 09.12.2005 - запис № 9 рахувати не дійсною;

№11 - 18.12.2006 - звільнено з роботи за згодою сторін;

№12 - 26.12.2006 - розпочато виплату по безробіттю;

№13 - 22.03.2007 - припинено виплату допомоги;

№14 - запис №13 вважати недійсним; запис №14 зроблена помилково; запис №13 дійсна;

№14 - 23.03.2007 - прийнятий на роботу у ПСП "Колос" Кременчуцького району Полтавської області трактористом-машиністом;

№15 - 19.12.2007 - звільнений з роботи за згодою сторін;

№16 - 28.12.2007 - розпочато виплату по безробіттю;

№17 - 27.03.2008 - припинено виплату допомоги;

№18 - 29.03.2008 - прийнятий на роботу у ПСП "Колос" Кременчуцького району Полтавської області трактористом-машиністом;

№19 - 16.12.2008 - звільнений з роботи за згодою сторін;

№20 - 05.01.2009 - розпочато виплату по безробіттю;

№21 - 31.03.2009 - припинено виплату допомоги;

№22 - 01.04.2010 - прийнятий на роботу у ПСП "Колос" Кременчуцького району Полтавської області трактористом-машиністом;

№23 - 07.12.2009 - звільнений з роботи за згодою сторін;

№24 - 22.12.2009 - розпочато виплату по безробіттю;

№25 - 13.04.2009 - припинено виплату допомоги;

№26 - 14.04.2010 - прийнятий на роботу у ПСП "Колос" Кременчуцького району Полтавської області тракторістом-машиністом;

№27 - 26.04.2010 - звільнений з роботи за власним бажанням;

№28 - 01.08.2010 - прийнятий на роботу у ПСП "Колос" Кременчуцького району Полтавської області трактористом-машиністом;

№29 - 09.09.2013 - звільнений в порядку переведення в ТОВ "Юнігрейн-Арго";

№30 - 10.09.2013 - прийнятий на роботу у ТОВ "Юнігрейн-Арго" в порядку переведення з ПСП Колос";

№31 - 16.05.2018 - звільнений з роботи за згодою сторін.

Виходячи із сукупності викладеного вище, суд вважає можливим вийшовши за межі позовних вимог з метою ефективного захисту порушеного права позивача, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №18 від 07.04.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

У той же час, позовна заява містить вимогу визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що виразилось у прийнятті за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішень про відмову у призначенні пенсії №18 від 15 грудня 2021 року та №18 від 07 квітня 2022 року, що є такою, що задоволенню не підлягає з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень.

Надаючи оцінку позовній вимозі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за списком « 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради « Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та відповідно до положень пункту «б» частини першої ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» - з 15серпня 2021 року, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяв позивача про призначення пенсії було визначено ГУПФ України в Одеській області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії за віком від 13.12.2021 та від 23.02.2022, з урахуванням висновків суду.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачами під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

Окремо суд наголошує, що позивач, наполягаючи на зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» всього періоду роботи на посаді тракториста з 07.09.1990 по 16.05.2018 включно, не підтвердив належними доказами перебування на вказаній посаді весь зазначений вище період, а лише його частину.

Надаючи оцінку вимогам про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та відповідно до положень пункту «б» частини першої ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» - з 15серпня 2021 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Відповідачем ще не здійснено розгляду заяв позивача про перерахунок пенсії від 13.12.2021 та 23.02.2022 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, а відтак у суду під час розгляду цієї справи відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде вирішено питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та відповідно до положень пункту «б» частини першої ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині вказаних позовних вимог, як передчасних.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1984,80 грн /а.с. 23, 31/.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду у Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком без наявних на те законних підстав, суд вважає понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Одеській області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ідентифікаційний код 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії №18 від 15 грудня 2021 року та №18 від 07 квітня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.12.2021 та від 23.02.2022, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ідентифікаційний код 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський