Справа № 560/7622/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7622/22
УХВАЛА

іменем України

27 жовтня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Академії Державної пенітенціарної служби, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Академії Державної пенітенціарної служби щодо не видачі позивачу в день звільнення трудової книжки;

- зобов`язати Академію Державної пенітенціарної служби нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 02.05.2022 року по 07.07.2022 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду надійшла заява, в якій відповідач просить закрити провадження у справі №560/7622/22.

Заява мотивована тим, що Академія Державної пенітенціарної служби не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, а відносини не є публічно-правовими, оскільки позивач є найманим працівником навчального закладу та його посада не належить до посад публічної служби.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.10.2022 витребувано в відповідача докази.

Щодо заяви відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 КАС України).

Для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби та здійснення нею службової діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Відповідно до частини 8 статті 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу". Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 15 частини 3 статті 3 Закону України "Про державну службу" дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Академія Державної пенітенціарної служби державний, галузевий, вищий навчальний заклад, що проводить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на першому, другому і третьому наукових рівнях вищої освіти за певними спеціальностями, проводить фундаментальні та практичні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних і наукових підрозділів, сприяє розширенню наукових знань, проводить просвітницьку діяльність.

Як встановив суд, за змістом витягу з наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 25.04.2022 №85/ОС "Про особовий склад" ОСОБА_1 , завідувача складу групи інтендантського та господарського забезпечення Територіально відокремленого відділення "Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби" звільнено 02.05.2022 за ст. 38 (за власним бажанням) КЗпП України.

Суд також звертає увагу, що в особовому листку з обліку кадрів позивача відсутній запис про прийняття останнім присяги державного службовця, а також умови перебування позивача на посаді та підстави звільнення з роботи спеціальними законами не визначаються.

Отже, позивач у цій справі звернувся до суду за захистом порушених, на його думку, трудових прав, тобто, фактично, у цій справі існує спір з трудових відносин, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства, оскільки посада на якій перебував позивач не належить до публічної служби, визначеної КАС України. Відомості щодо не належності зазначеної посади позивача до посад публічної служби також відображені в довідці відповідача.

Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 825/642/18, від 29.01.2019 у справі № 803/1589/17, а також постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №640/20032/18, від 21.05.2020 у справі №826/16196/18, від 18.06.2020 у справі №480/174/19, від 02.07.2020 у справі №826/16977/16, від 10.08.2020 року у справі №580/2278/19, від 14.08.2020 у справі №826/16769/16 та від 30.09.2020 у справі №640/6930/19, від 20.04.2021 у справі №640/11856/19) неодноразово підкреслював, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Спір у цій справі виник у зв`язку з протиправною, на переконання позивача, бездіяльністю Академії Державної пенітенціарної служби щодо не видачі позивачу в день звільнення трудової книжки.

Викладене свідчить, що у цих правовідносинах Академія Державної пенітенціарної служби діє як роботодавець позивача, не виконує жодних владно-управлінських повноважень, а відносини, що склалися між позивачем та відповідачем, не є публічно-правовими, оскільки позивач є найманим працівником навчального закладу, тому, цей спір не містить ознак публічно-правового спору та не є справою адміністративної юрисдикції, і він не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єктів публічного права і змісту заявлених позовних вимог спрямованих на зобов`язання таких суб`єктів вчинити певні дії.

У зв`язку з цим відповідач у цих правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України та не виконує окремих владних управлінських функцій або делегованих повноважень. Водночас, спірні відносини не пов`язані також із прийняттям, проходженням чи звільненням з публічної служби, а тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Цей спір є приватно-правовим, а тому його належить розглядати в порядку цивільного судочинства відповідним судом з урахуванням правил підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, провадження у справі №560/7622/22 слід закрити.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву Академії Державної пенітенціарної служби про закриття провадження у справі №560/7622/22 задовольнити.

Закрити провадження у справі №560/7622/22 за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк