Справа № 640/9570/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9570/20 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Державної фельд`єгерської служби України (далі - ГУДФС України) (у подальшому перейменоване на Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України):

- з 01.01.2010 року по 01.04.2010 року наказом ГУДФС України від 23.12.2009 року №541 о/с призначений на посаду фельд`єгера водія автогосподарства ГУДФС України;

- з 01.04.2010 року по 20.03.2012 року наказом ГУДФС України від 01.04.2010 року №114 о/с призначений на посаду офіцера фельдзв`язку відділу по обслуговуванню фельдзв`язком організацій, установ, підприємств Києва УФС та експедиції ГУДФС України;

- з 20.03.2012 року по 01.08.2012 року наказом ГУДФС України від 20.03.2012 року №135 о/с призначений на посаду офіцера фельдзв`язку відділу по обробці та доставці відправлень з оголошеною цінність управління фельд`єгерської служби та експедиції ГУДФС України;

- з 01.08.2012 року по 05.02.2015 року наказом ГУДФС України від 23.07.2012 року №389 о/с призначений на посаду офіцера фельдзв`язку відділу по обробці та доставці вантажної кореспонденції управління фельд`єгерської служби та експедиції ГУДФС України;

- з 05.02.2015 року по 22.05.2015 року наказом ГУДФС України від 05.02.2015 року №45 о/с призначений на посаду офіцера фельдзв`язку відділу по обробці та доставці вантажної кореспонденції управління фельд`єгерської служби та експедиції ГУДФС України;

- з 22.05.2015 року по 31.12.2015 року наказом ГУДФС України від 22.05.2015 року №222 о/с призначений на посаду старшого офіцера фельдзв`язку відділу по обробці та доставці вантажної кореспонденції управління фельд`єгерської служби та експедиції ГУДФС України.

При проходженні служби в ГУДФС України Міністерством внутрішніх справ України (далі - МВС України) позивачу присвоювалися спеціальні звання: наказом МВС України від 31.03.2010 року №500 о/с присвоєно спеціальне звання молодшого сержанта внутрішньої служби; наказом МВС України від 31.08.2010 року №1530 о/с присвоєно спеціальне звання молодшого лейтенанта внутрішньої служби; наказом МВС України від 31.08.2011 року №999 о/с присвоєно спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби; наказом МВС України від 31.08.2013 року №790 о/с присвоєно спеціальне звання старшого лейтенанта внутрішньої служби.

Вказані обставини справи підтверджуються копією трудової книжки та копією картки особового обліку.

31.12.2015 року позивачем припинено службу в органах внутрішніх справ та Держфельдслужбі у зв`язку з прийомом на військову службу за контрактом до Держспецзв`язку у відповідності до розділу IX Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України».

З 01.01.2016 року по 30.06.2018 року позивач проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом начальника Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 20.06.2018 року №243-ос «Про особовий склад» ОСОБА_1 було звільнено із служби у зв`язку із закінченням контракту.

Відповідно до вказаного наказу календарна вислуга років станом на 30.06.2018 року складала - 9 років 5 місяців 28 днів.

З 26.09.2018 року позивач проходить службу в ГУ Національної поліції у м. Києві.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30.11.2018 року №1210 о/с позивачу було встановлено стаж служби в поліції станом на 01.12.2018 року - 3 роки 8 місяців 3 дні.

На рапорт позивача від 05.12.2019 року щодо зарахування вислуги років в органах внутрішніх справ України (Міністерства внутрішніх справ) при переході на службу в Головне управління Національної поліції у м. Києві, а саме зарахувати до стажу служби в поліції службу в ГУДФС України та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби, листом від 11.01.2020 року №160/125/01/49-2020 позивача повідомлено, що зарахування служби в Головному управлінні Державної фельд`єгерської служби України до стажу служби в поліції ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено.

Позивач, вважаючи відмову відповідача неправомірною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній , службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Абзацом 3 пункту 3 Розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 визначено, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону N 580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону N 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, правові основи організації та діяльності Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визначає Закон України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» від 23.02.2006 року №3475-IV (надалі - Закон №3475-IV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №3475-IV урядовий фельд`єгерський зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) кореспонденції, що містить відомості, які становлять державну таємницю, та/або службову інформацію (далі - кореспонденція), офіційної кореспонденції та дипломатичної пошти Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, закордонних дипломатичних установ України.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 30.06.2011 року №717/2011 «Про Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) - Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України є правонаступником Державної служби зв`язку України і Державної адміністрації зв`язку - урядового органу, що діяв у складі Міністерства транспорту та зв`язку України. Державна фельд`єгерська служба України діє у складі управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка є головним розпорядником коштів для Держфельдслужби.

Частиною 1 ст.5 Закону №3475-IV передбачено, що до загальної структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України входить, зокрема, Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку.

З урахуванням положень Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширюється законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби, та, відповідно, соціальний і правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Державна фельд`єгерська служба України входить до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформатизації України, однак, начальницький склад Державної фельд`єгерської служби України до штату Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформатизації України не входить, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1991 року №375-з «Про забезпечення органів державної влади і управління України урядовим кур`єрським зв`язком» та постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1349-37 «Про затвердження Положення про Державну фельд`єгерську службу України», особи начальницького складу Держфельдслужби України перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ України, призначаються на службу, проходять службу і звільняються зі служби відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, їм присвоюються спеціальні звання внутрішньої служби.

Так, відповідно до пункту 2 розділу I Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються такі спеціальні звання:

Рядовий склад:

- рядовий міліції; рядовий внутрішньої служби.

Молодший начальницький склад:

- молодший сержант міліції; молодший сержант внутрішньої служби;

- сержант міліції; сержант внутрішньої служби;

- старший сержант міліції; старший сержант внутрішньої служби;

- старшина міліції; старшина внутрішньої служби;

- прапорщик внутрішньої служби;

- старший прапорщик внутрішньої служби.

Середній начальницький склад:

- молодший лейтенант міліції; молодший лейтенант внутрішньої служби;

- лейтенант міліції; лейтенант внутрішньої служби;

- старший лейтенант міліції; старший лейтенант внутрішньої служби;

- капітан міліції; капітан внутрішньої служби.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 обіймав посади начальницького складу Державної фельд`єгерської служби України, його слід вважати таким, що перебуває в кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Увільнення із кадрів МВС України здійснюється відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справи України в порядку встановленому МВС України та Держкомзв`язку.

На особовий склад фельд`єгерської служби, який перебував в кадрах МВС України, поширюється порядок встановлення посадових окладів, спеціальних звань та відповідних пільг, визначених для осіб особового складу органів цього Міністерства.

Під час служби в ГУ ДФС України ОСОБА_1 перебував в кадрах МВС України, останньому присвоювалися спеціальні звання. Позивач проходив службу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114, що також підтверджується листом Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 30.01.2020 року 63/10-557.

Звільнення з посади ОСОБА_1 відбулось на підставі наказу Держспецзв`язку від 11.12.2015 року №402-ос. Позивачу припинено службу в органах внутрішніх справ та Держфельдслужбі у зв`язку з прийомом на військову службу за контрактом до Держспецзв`язку у відповідності до розділу IX Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України».

Враховуючи вищезазначене, служба в ГУ ДФС України на посадах начальницького складу має такий же правовий статус як і служба в органах внутрішніх справ, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п. 3 частини другої ст.78 Закону №580-VIII.

Відповідно до частини другої ст. 6, частин першої, другої ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Частиною 1 ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Заява №42527/98) від 12.07.2001 Суд нагадує, що, згідно з усталеною практикою органів Конвенції, «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

При цьому, враховуючи принцип справедливості та недопущення зловживання повноваженнями під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Таким чином, надбавка за вислугу років є майном позивача в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, а також отримуючи надбавку за вислугу років у відсотках від посадового окладу та спеціального звання, яка складає понад 11 років, під час проходження служби в органах внутрішніх справ, в тому числі у ГУ ДФС України, ОСОБА_1 має законні сподівання на одержання такої під час служби в Національній поліції України.

Враховуючи наведене, належним способом відновлення порушеного мого права є зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років і надання додаткової відпустки період перебування на службі в органах ГУДФС України та, відповідно, провести перерахунок й виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж в поліції та днів до основної щорічної відпустки.

Висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30.04.2013 року у справі «Тимошенко проти України» (заява №49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочка Є.О.

Єгорова Н.М.