Справа № 200/16223/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року Справа№200/16223/21

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку загального позовного провадження (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3)

про протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку стажу та розміру пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 23.04.2020 року відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідача витребувано матеріали пенсійної справи позивача, ґрунтовні письмові пояснення відносно зарахованих та не зарахованих періодів стажу позивача із зазначенням їх тривалості, причини незарахування (у випадку незарахування) окремо щодо кожного періоду.

15 грудня 2021 року на виконання ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі відповідачем надано письмові пояснення, з яких не можливо встановити повний перелік зарахованих до пільгового стажу позивача періодів трудового стажу.

21 грудня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

З 30 грудня 2021 року по 14 січня 2022 року суддя перебував у відпустці.

Ухвалою від 21 січня 2022 року суд ухвалив подальший розгляд справи №200/16223/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судове засідання 21 лютого 2022 року, та витребувано у відповідача письмові пояснення щодо повного переліку періодів роботи позивача, зарахованих до пільгового стажу за Списком №1 (з посиланням на записи трудової книжки), з окремим зазначенням періодів роботи, які відповідають/не відповідають умовам, встановленим ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

21 лютого 2022 року суд відклав розгляд справи на 02 березня 2022 року.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Вищезазначений Указ Президента України затверджено Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 березня 2022 року № 2119-IX.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року N 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України 12 серпня 2022 року № 573/202 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2022 №14/І-г Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26 лютого 2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

17 червня 2022 року ухвалою суду повторно витребувано у відповідача письмові пояснення щодо повного переліку періодів роботи позивача, зарахованих до пільгового стажу за Списком №1 (з посиланням на записи трудової книжки), з окремим зазначенням періодів роботи, які відповідають/не відповідають умовам, встановленим ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, підготовче судове засідання у справі 200/16223/21 відкладено, про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи вирішено повідомити додатково, однак не пізніше скасування правового режиму воєнного стану.

28 червня 2022 року до суду від відповідача повторно надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

18 серпня 2022 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на виконання ухвал суду в частині витребування письмові пояснення щодо повного переліку періодів роботи позивача, зарахованих до пільгового стажу за Списком №1.

04 жовтня 2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розгляд справи призначено на 26 жовтня 2022 року, про що повідомлено сторони.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

26 жовтня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що у вересні 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/11265/20-а відповідачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , але із порушеннями ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, оскільки стаж його роботи за Списком № 1 з повним робочим днем в підземних умовах складав на день звернення за перерахунком 17 років.

Однак відповідач, на думку позивача, безпідставно зарахував до стажу позивача на підземних роботах за Списком № 1 лише 12 років 10 місяців 06 днів.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021, залишеним без змін ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 по справі №200/11265/20-а, зобов`язано Селидівське ОУ ПФУ Донецької області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2020 з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 13.06.2005 по 14.01.2007 на підприємстві ВП «Шахта 2 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 01.01.2011 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», з 01.10.2014 по 30.09.2015 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» та до страхового стажу з 01.08.2014 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з ліквідації шахт».

З 22.05.2020, враховуючи висновки суду, позивачу проведено перерахунок з зарахуванням вказаних періодів до пільгового стажу за Списком №1.

Відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 31 рік 11 місяців 28 днів. Стаж роботи за Списком №1 складає 17 років, з них 12 років 10 місяців 6 днів стаж на підземних роботах за Списком №1.

Відповідач в обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач не ставить питання про зарахування певних періодів роботи як до страхового, так і до пільгового стажу. За наведених обставин, оскільки позивач не просить суд зарахувати певні періоди роботи до страхового та пільгового стажу, тому управління вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідач також вказує на те, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах ОСОБА_1 складає Список №1 шахтарі - 12 років 10 місяців 6 днів замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Додатково відповідач зазначив, що згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_3 від 12.06.2001 ОСОБА_1 з 13.06.2005 по 30.09.2014 та з 01.10.2014 по 06.11.2017 працював в якості електрослюсаря підземного дільниці ЕМО на підприємстві ВП Східна дирекція з ліквідації шахт ДП Об`єднана компанія Укрвуглереструктуризація, яке не займалось видобутком вугілля. Вищезазначені періоди роботи зараховано до Списку № 1 без зарахування вказаних періодів до норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Дія Закону України Про престижність шахтарської праці поширюється на працівників, які видобувають вугілля.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року по справі №200/11265/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області задоволено частково: визнано протиправними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 13.06.2005 по 14.01.2007 на підприємстві ВП «шахта 2 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», 01.01.2011 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», з 01.10.2014 по 30.09.2015 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з ліквідації шахт», та з 01.08.2014 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт; зобов`язано Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2020 з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 13.06.2005 по 14.01.2007 на підприємстві ВП «шахта 2 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», 01.01.2011 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», з 01.10.2014 по 30.09.2015 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з ліквідації шахт» та до страхового стажу з 01.08.2014 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт»; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови КМУ від 09.10.2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 року № 115 «Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України», проведено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України в Донецькій області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованих управлінь, в тому числі Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_3 , робота в спірні періоди підтверджується згідно:

- записів №№ 24-29 позивач працював з 13.06.2005 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» електрослюсарем підземним 4 розряду;

- записів №№ 30-31 позивач працював з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року в ВСП «Донецька дирекція з ліквідації шахт» електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо не врахування всіх періодів роботи позивача за Списком №1, зарахованих на виконання рішення суду по справі №200/11265/20-а, до стажу за Списком №1 з видобутку вугілля в контексті ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» підтверджуються відповідачем та відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначено особливості пенсійного забезпечення осіб, що підпадають під дію цього Закону, зокрема, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Вказана норма кореспондує приписам абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, згідно якої мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 3 Наказу №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Належність періодів роботи позивача з 13.06.2005 по 14.01.2007 на підприємстві ВП «шахта 2 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 01.01.2011 по 30.09.2014 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» та з 01.10.2014 по 30.09.2015 на підприємстві ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» до Списку №1 підтверджена висновками, викладеними в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року по справі №200/11265/20-а, більш того вказаним рішенням суду покладено на відповідача обов`язок щодо зарахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання певних умов, а саме:

- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;

- віднесення професії до Списку № 1;

- робота на підземних роботах повний робочий день.

Відповідно до Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, професія «електрослюсар» віднесена до Списку №1, розділ 1 «Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд», підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень».

Відповідно до Постанови КМУ від 24 червня 2016 р. № 461, професія «електрослюсар» віднесена до Списку №1, розділ 1 «ГІРНИЧІ РОБОТИ» (Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд), підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень».

Викладене також підтверджується довідками про підтвердження пільгового стажу позивача в спірні періоди №26/97 від 10.03.2020 року, №689 від 12.11.2014 року, №07/40 від 06.04.2020 року, які наявні в матеріалах адміністративної справи.

Аналізуючи встановлені обставини справи в контексті правових норм, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що встановлення належності професії позивача до підрозділу 1 розділу 1 відповідного Списку №1, яким визначено перелік професій, які займаються підземним видобутком корисних копалин, є достатньою підставою для віднесення періодів роботи позивача за даною професією до роботи, пов`язаної з видобутком вугілля, визначеної ст.ст. 1, 8 Закону України № 345-VI.

Поряд з цим, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права.

Відтак, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95).

Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач маючи 17 років пільгового стажу підземних робіт за Списком №1 мав законодавчо обумовлені очікування щодо застосування відповідачем при обчисленні розміру його пенсії приписів ст.ст. 1, 8 Закону України № 345-VI.

Аналізуючи доводи відповідача стосовно того, що ВП Східна дирекція з ліквідації шахт ДП Об`єднана компанія Укрвуглереструктуризація не займалось видобутком вугілля, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Проте, позивач жодних доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині суду не надав.

Надаючи оцінку доводам відповідача в цій частині, суд отримав та дослідив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Державного підприємства "ОБ`ЄДНАНА КОМПАНІЯ "УКРВУГЛЕРЕСТРУКТУРИЗАЦІЯ", з якого встановив, що підприємство здійснює низку видів економічної діяльності, серед яких - 43.13 Розвідувальне буріння.

Поряд з цим, відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про види економічної діяльності, які прямо вказують на видобуток корисних копалин, не є безпосереднім та достатнім самостійним доказом, що підприємство не здійснює окремі види робіт під землею та на працівників, які їх виконують, не впливають пов`язані з цим шкідливі фактори, такі як запилення повітря, шум, тиск, вібрація тощо.

Таким чином, означені доводи відповідача з одного боку свідчать про надмірний формалізм при розгляді питання щодо застосування положень Закону України № 345-VI, а з іншого про упереджену позицію, що полягає в дослідженні відповідачем питань, які виходять за межі тих, що мають бути встановлені в спірних правовідносинах.

Також суд зазначає, що за приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із встановлених обставин справи та комплексного аналізу законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не врахування спірних періодів в контексті приписів Закону № 345-VI є необґрунтованими та вчиненими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо врахування/не врахування спірних періодів.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не врахування згідно Закону № 345-VI періодів пільгового підземного стажу позивача за Списком №1 з 13.06.2005 по 14.01.2007, з 15.01.2007 по 02.02.2008, з 01.03.2008 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 30.09.2015, з 01.10.2015 по 06.11.2017.

Поряд з цим, саме лише визнання дій відповідача щодо не зарахування спірних періодів не тягне з собою відновлення порушених прав відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для ефективного відновлення порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача врахувати спірні періоди до пільгового стажу позивача за Списком №1 згідно Закону № 345-VI.

Невраховані спірні періоди пільгового стажу за Списком №1 в контексті Закону №345-VI становлять понад 10 років.

Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2021 року по справі №120/192/20-а.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, питання врахування спірних періодів пільгового стажу позивача згідно Закону № 345-VI не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, згідно квитанції №35121 від 16.11.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку стажу та розміру пенсії ОСОБА_1 та не врахування згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI періодів пільгового підземного стажу за Списком №1 з 13.06.2005 по 14.01.2007, з 15.01.2007 по 02.02.2008, з 01.03.2008 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 30.09.2015, з 01.10.2015 по 06.11.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 23.04.2020 року з врахуванням періодів пільгового підземного стажу за Списком №1 з 13.06.2005 по 14.01.2007, з 15.01.2007 по 02.02.2008, з 01.03.2008 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 30.09.2015, з 01.10.2015 по 06.11.2017, відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) грн 00 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко