Справа № 320/11760/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року № 320/11760/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2021 №19269/0904.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача відсутні підстави для винесення податкового повідомлення-рішення, адже у позивача відсутня ліцензія на продаж алкогольних напоїв, відповідно пиво свідку він не продавав. Крім того, позивач приклав рішення Тетіївсього районного суду, постановою якого закрито адміністративне провадження щодо позивача у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідач надав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, стверджує, що працівники ГУ ДПС при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяли в межах наданих їм повноважень та на підставі норм законодавства. Факти порушень, зазначені в матеріалах адміністративної справи, підтверджуються доказами, підстав для скасування податкового повідомлення-рішення немає.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 08.11.2021 витребувані докази по справі.

Ухвалою суду від 08.11.2021 залишено без задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи з проведенням судового засідання в адміністративній справі.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

02.09.2021 на адресу позивача надійшло податкове повідомлення-рішення №19269/0904 від 28.08.2021, у відповідності до якого, за порушення абз.14 ч.2 ст.17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», щодо нього застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності став протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №424634 від 20.07.2021.

20.07.2021 відносно позивача було складено протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП. У відповідності до вимог цієї статті відповідальність наступає за роздрібну або оптову торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку (продаж пляшки пива «Чернігівське» світле).

Вважаючи таке рішенням відповідача протиправним, позивач звернулась з позовом до суду про його оскарження.

V. Норми права.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 за №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481/95-ВР).

VІ. Оцінка суду.

Як встановлено матеріалами справи, 04.08.2021 до ГУ ДПС у Київській областi вiд ВП №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надійшли копії документів адміністративної справи по ФОП ОСОБА_1 стосовно продажу у торговому об`єктi алкогольного напою без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

До зазначеної справи додані копії документів: протокол про адмiнiстративне правопорушення, складений на ФОП ОСОБА_1 , пояснення свідка.

Факт продажу алкогольного напою у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 підтверджується поясненнями ОСОБА_2 від 20.07.2021.

У поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 20.07.2021 приблизно о 10:20 год. зайшов до магазину «Меркурій» та купив пляшку алкогольного напою «Чернігівське світле» об`ємом 0,5 л.

Станом на 20.07.2021 у позивача відсутня ліцензія на право роздрібної торгiвлi алкогольними напоями.

ФОП ОСОБА_1 здійснено продаж алкогольного напою за відсутності відповідної ліцензії, чим порушено ст. 15 Закону України №481/95-ВР.

Доказів на спростування вказаних обставин під час розгляду справи позивачем не надано.

Вiдповiдно до ст. 15 Закону України №481/95-ВР роздрібна торгiвля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною другою ст.17 Закону України №481/95-ВР визначено, що за порушення вимог ст.15 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовується фінансова санкція відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

За результатами розгляду матеріалів адмiнiстративної справи, ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.08.2021 №19269/0904 про застосування штрафноп санкції в розмiрi 17 000 грн.

Щодо правомірності дій податкового органу при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 28.08.2021 №19269/0904, суд зазначає таке.

Приписи ст.17 Закону №481/95-ВР не встановлюють форм та вимог до рiшень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас відповідно до п. 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числi акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згiдно з вимогами цього Кодексу.

Отже, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

У свою чергу згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Водночас ст.113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обовя`зком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на податкові органи.

При цьому відповідно до пп. 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення слідує, що поняття грошового зобов`язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, тютюнових виробів, алкогольних напоїв.

Вiдповiдно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст.54 цього Кодексу (крім декларування товарів передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган спрямовує (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що у разі, коли контролюючий орган діє на підставі ст.54 цього Кодексу (тобто, коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому у п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається у разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Враховуючи аналіз викладених законодавчих приписів, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює оборот спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Тому, форма і порядок спрямування відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, дії податкового органу при оформленні та складанні податкового повідомлення-рішення від 28.08.2021 №19269/0904 правомірні та здійснено в межах та у спосіб передбачений Податковим кодексом України.

Щодо посилань позивача на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 17.08.2021, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 статті 156 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях) вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що постанова суду у справі про адміністративний проступок є обов`язковою для суду, який розглядає справу.

Разом з тим, вказане положення встановлює межі обов`язковості зазначеного різновиду судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято відповідну постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені в постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

У постанові Тетіївського районного суду Київської області від 17.08.2021 встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП, при цьому суд зазначив про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з огляду на відсутність у діях порушника складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

У постанові суду вказано про відсутність можливостей у КУпАП перекваліфікації дій правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий і навпаки, а тому суд за недоведеністю вини позивача за ч.1 ст. 156 КУпАП не має права перекваліфіковувати дії правопорушника. Однак, у постанові не ставиться під сумнів факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі пивом без одержання ліцензії на право продажу алкогольними напоями,

На думку суду, така правова оцінка у справі про адміністративне правопорушення не може бути єдиною і безумовною підставою для задоволення позовної заяви у цій справі, оскільки не можна вважати обов`язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки цієї особи як суб`єкта господарювання.

Обов`язковими для врахування судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм (постанова Верховного Суду від 09.07.2021 у справі №821/1254/16).

З вищевикладеного суд зауважує, що відносини, які склались між сторонами з приводу застосування до позивача як фізичної особи-підприємця фінансової санкції за порушення вимог Закону №481-ВР, регулюються нормами податкового законодавства.

Натомість, предметом розгляду Тетіївського районного суду Київської області було вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, відображене у протоколі про адміністративне правопорушення. Постановою встановлені обставини щодо адміністративного правопорушення, наслідком якого є передбачена КУпАП адміністративна відповідальність.

Тобто, за своєю правовою природою фінансова та адміністративна відповідальність є різними видами відповідальності, які не стосуються одних і тих самих правовідносин.

Вказане свідчить, що обставини, встановлені у постанові Тетіївського районного суду Київської області, для вирішення даної справи не мають преюдиціального значення в розумінні статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, стаття 17 Закону №481/95-ВР розрізняє відповідальність посадових осіб та громадян і відповідальність суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону.

В першому випадку мова йде про адміністративну відповідальність на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення за правопорушення, суб`єктом яких є фізична особа, яка безпосередньо вчинила протиправну дію, а в другому відповідальність суб`єкта господарювання (юридичну особу, фізичну особу-підприємця) у вигляді фінансових санкцій, передбачених в ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР.

При цьому, відповідальність суб`єкта господарювання не звільняє громадян, які безпосередньо вчинили правопорушення, від відповідальності відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №481/95-ВР та кодексу України про адміністративні правопорушення. І одночасно з відповідальністю громадянина, який вчинив правопорушення, відповідальність несе суб`єкт господарювання.

Отже, відсутність в діях особи складу правопорушення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не виключає відповідальності позивача як суб`єкта господарювання.

Враховуючи те, що факт відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 було доведено належними та допустимими доказами, а також враховуючи той факт, що підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні, а отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

VIІ. Висновок суду.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 28.10.2022