Справа № 360/1285/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2022 року Справа № 360/1285/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 18 лютого 2022 року надійшов адміністративний позов адвоката Солодовнікова Олександра Петровича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі перший відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 222879.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, одним із видів діяльності якого є перевезення вантажу.

У власності позивача є транспортний засіб автомобіль марки RENAULT MAGNUM 460, державний номер НОМЕР_1 , з самозвальним напівпричепом GENERAL TRAILERS TX34CW, державний номер НОМЕР_2 .

Під контролем ФОП ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року здійснено завантаження вказаних автомобіля та напівпричепу насінням соняшника, виписано товаротранспортну накладну від 21 жовтня 2021 року № 010500, згідно з якою загальна вага вантажу становить 39640 кг, що є в межах допустимої норми, перевізник ФОП ОСОБА_1 . Після чого вказаний автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 вирушив з міста Старобільська Луганської області в напрямку до Харківської області.

На автодорозі Н-26 на 131 км+900 м. (блокпост) співробітниками Укртрансбезпеки проведено контрольне зважування транспортного засобу на мобільних вагах, за наслідками здійснення якого встановлено перевантаження. За даним фактом склали акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21 жовтня 2021 року № 289295.

За викликом заступника начальника Управління - начальника ВДК за безпекою на транспорті у Луганській області, позивач 16 листопада 2021 року прибув до відповідача для участі в розгляді справи про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності. Проте без проведення жодного розгляду позивачу вручили постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 222879, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,0 грн.

Позивач вважає прийняту постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 222879 протиправною та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки цією постановою штраф накладено на позивача, як на фізичну особу ОСОБА_1 , а не на фізичну особу-підприємця, статус якої в деякій мірі прирівняний до статусу юридичної особи.

Позивач звертає увагу суду, що згідно з товарно-транспортною накладною вантажовідправником та автомобільним перевізником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який має статус юридичної особи. У свою чергу, відповідно до вимог статті 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III) адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників.

Натомість вивченням оскаржуваної постанови з`ясовано, що адміністративно-господарське стягнення застосовано не до автомобільного перевізника, яким є ФОП ОСОБА_1 , а до фізичної особи ОСОБА_1 , що, на думку позивача, не відповідає вимогам абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки фізична особа ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником.

З огляду на наведені обставини позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що слід скасувати.

Ухвалою від 10 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано Укртрансбезпеці подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; запропоновано подати позивачу та витребувано від відповідача докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Ухвалою від 29 липня 2022 року повторно запропоновано Укртрансбезпеці подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; повторно запропоновано подати позивачу та витребувано від відповідача докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Від Укртрансбезпеки в особі Управління Укртрансбезпеки в Луганській області надійшов відзив від 10 серпня 2022 року № 6075/5.2/14-22, в якому перший відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

З посиланням на положення статей 55 та 128 Господарського кодексу України перший відповідач зазначає, що суб`єктом господарювання є громадянин у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи.

В акті від 21 жовтня 2021 року № 289285 зазначено, що під час перевірки виявлено порушення пункту 25 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, перевезення вантажів згідно з ТТН від 21 жовтня 2021 року № 010590, з перевищенням допустимих вагових норм, визначених пунктом 22.5 ПДР, а саме: навантаження на одиночну вісь складало 12,21 т. при дозволених 11.00 т., що перевищую норму на 11 % - без наявності відповідного дозволу. Відповідальність за таке порушення передбачена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 16 листопада 2021 року винесено постанову № 222879 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .

Перший відповідач зазначає, що Відділом державного нагляду (контролю) у Луганській області додержано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, а доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним як суб`єктом господарювання.

У відзиві від 10 серпня 2022 року № 6075/5.2/14-22 Укртрансбезпекою заявлено клопотання про поновлення строку для надання відзиву, яке задоволено ухвалою від 19 серпня 2022 року.

Також у вказаному відзиві Укртрансбезпекою вказано, що належним відповідачем по справі є Відділ державного нагляду (контролю) у Луганській області територіальний орган Укртрансбезпеки, через який Укртрансбезпека здійснює свої повноваження на території Луганської області.

Ухвалою від 19 серпня 2022 року залучено Відділ державного нагляду (контролю) у Луганській області (далі другий відповідач, Відділ) до участі у справі як другого відповідача; запропоновано другому відповідачу подати до суду відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; витребувано від другого відповідача докази, як, на думку суду не вистачає для розгляду справи.

Ухвалою від 29 вересня 2022 року продовжено другому відповідачу строк для надання відзиву; повторно запропоновано Відділу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; витребувано від Відділу докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи; зобов`язано Укртрансбезпеку надати до суду інформацію про Відділ, а саме: його місцезнаходження, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

На виконання вимог ухвали від 29 вересня 2022 року від Укртрансбезпеки через систему «Електронний суд» 12 жовтня 2022 року надійшли: відзив, аналогічний за змістом відзиву від 10 серпня 2022 року № 6075/5.2/14-22; клопотання про надання доказів; заяви щодо Відділу.

У клопотанні та заявах Укртрансбезпекою вказано, що юридичне місце знаходження Відділу на час ведення воєнного стану в Україні та бойових дій у Луганській області не змінилось, наразі дана територія є такою, що є тимчасово окупована та входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), станом на 23 серпня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75. Тобто, фактична робота Відділу фактично не здійснюється, працівники Відділу у зв`язку з воєнними діями та неможливістю виконувати посадові обов`язки у Луганській області закріплені за іншими визначеними робочими місцями в територіальних органах Укртрансбезпеки. Зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану та бойових дій є надзвичайними та невідворотними.

У зв`язку із зазначеним Укртрансбезпека в особі Відділу підготовила відзив на адміністративний позов, що знаходиться в матеріалах справи, який слід врахувати судом при розгляді справи.

Також, у зв`язку з вищевикладеними обставинами Укртрансбезпека позбавлена можливості надати до суду матеріали перевірки, на підставі яких прийнято постанову від 16 листопада 2021 року № 222879, оскільки доступ до них відсутній, тобто, збирання чи подання відповідних доказів є неможливим або утрудненим.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого є 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний) та 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 052211 та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з копіями технічних паспортів серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 у власності ОСОБА_1 перебуває транспортний засіб автомобіль марки RENAULT MAGNUM 460, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом - самоскидом GENERAL TRAILERS TX34CW, державний номер НОМЕР_2 .

На підставі направлення на перевірку від 21 жовтня 2021 року № 014088 співробітниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобільній дорозі Н-26 131 км+900 м. 21 жовтня 2021 року о 12 год. 30 хв. проведено перевірку транспортного засобу автомобіля марки RENAULT MAGNUM 460, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом GENERAL TRAILERS TX34CW, державний номер НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , посвідчення водія від 19 лютого 2009 року серії НОМЕР_6 , результати якої оформлено актом від 21 жовтня 2021 року № 289295 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з актом від 21 жовтня 2021 року № 289295 під час перевірки виявлено порушення: пункту 25 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, перевозив вантаж згідно з ТТН від 21 жовтня 2021 року № 010590 з перевищенням допустимих вагових норм, визначених пунктом 22.5 ПДР, а саме: навантаження на одиночну вісь склало 12,21 т. при дозволених 11,00 т., що перевищує норму на 11 % - без наявності відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. Водій ОСОБА_2 від надання пояснень та підписання акта відмовився.

За результатами проведеного співробітником Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_3 із залученням оператора вагового комплексу ОСОБА_5 габаритно-вагового контролю транспортного засобу автомобіль марки RENAULT MAGNUM 460, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом GENERAL TRAILERS TX34CW, державний номер НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_1 , встановлено, що повна маса транспортного засобу становила 39,100 тон (нормативно допустима 40,000 тон), навантаження на одиночну вісь склало 12,21 т. (при дозволених 11,00 т.), що підтверджується талоном зважування від 21 жовтня 2021 року № 852, довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 21 жовтня 2021 року № 0003270, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 21 жовтня 2021 року № 043579, розрахунком плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Від підписання акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 21 жовтня 2021 року № 043579 водій ОСОБА_2 відмовився.

Дослідженням ТТН від 21 жовтня 2021 року № 010590 встановлено, що автомобілем RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_7 , здійснювалося перевезення насіння, маса брутто 39,640 т., автомобільним перевізником та вантажовідправником є ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).

Відповідно до пункту 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567), позивача листом від 05 листопада 2021 року № 93428/27.2/24-21 запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 16 листопада 2021 року для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач був присутній при розгляді справи, що підтверджено підписом ОСОБА_1 на вказаному листі.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноваженою особою Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову від 16 листопада 2021 року № 222879 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

З заяв по суті справи судом з`ясовано, що спірною є правомірність застосування адміністративного-господарського штрафу до позивача, як фізичної особи, а не до позивача, як фізичної особи-підприємця.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (тут і надалі посилання на норми Положення наводяться у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (підпункт 2 пункту 5 Положення); здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю (підпункт 15 пункту 5 Положення); здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (підпункт 19 пункту 5 Положення); здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (підпункт 27 пункту 5 Положення).

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Державні службовці та працівники Укртрансбезпеки мають службові посвідчення відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Луганській області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 № 196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.09.2020 № 340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Управління Укртрансбезпеки у Луганській області реорганізовано шляхом злиття в Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізоване шляхом поділу на Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Луганській області.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III), який відповідно до статті 3 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (тут і надалі посилання на норми Закону наводяться у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 1 Закону № 2344-III у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження;

великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри;

відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Абзацами першим, другим, дванадцятим, тринадцятим частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III регламентовано, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною першою статті 34 Закону № 2344-III серед іншого передбачено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до абзаців першого, п`ятнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» регламентовано, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 879 (тут і надалі посилання по положення Порядку № 879 наводяться в редакції, яка діяла на час проведення перевірки автомобіля позивача) терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (підпункт 2);

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3);

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (підпункт 4);

дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов (підпункт 5);

вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики (підпункт 6);

місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю (підпункт 7);

пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками (підпункт 9);

точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (підпункт 11).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 12, 13 Порядку № 879 регламентовано, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку № 879).

Абзацом першим пункту 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року № 1007/1207 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 року за № 215/24992 (далі Порядок № 1007/1207).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до підпунктів 4, 5, 9 пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюють Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі Правила № 30).

Згідно з пунктом 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (тут і надалі посилання по положення Правил дорожнього руху наводяться в редакції, яка діяла на час проведення перевірки автомобіля позивача), визначено таке:

за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м;

осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м;

рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється;

забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Абзацами першим, четвертим пункту 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1567 (тут і надалі посилання по положення Порядку № 1567 наводяться в редакції, яка діяла на час проведення перевірки автомобіля позивача) цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками) (абзаци перший, третій пункту 4 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку № 1567).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю. Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом першим пункту 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (абзац перший пункту 29 Порядку № 1567).

З вище наведених правових норм слідує, що територіальні органи Укртрансбезпеки, у тому числі і Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (Відділ державного нагляду (контролю) у Луганській області), мають повноваження на здійснення державного контролю автомобільних перевізників, у тому числі щодо наявності у водіїв документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок із дотриманням вимог Порядку № 1567.

Так, Порядком № 1567 визначено, що рейдова перевірка здійснюється за направленням на проведення такої перевірки, виданим згідно з щотижневим планом-графіком проведення таких перевірок, затвердженим керівником Укртрансбезпеки.

Позивачем не оспорюється наявність у відповідача правових підстав для здійснення 21 жовтня 2021 року рейдової перевірки транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 , дотримання співробітниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки процедури габаритно-вагового контролю транспортного засобу, тому такі обставини є звільненими від доказування в даній справі.

У позові позивач стверджує, що йому та водію транспортного засобу було відмовлено у проведенні повторного габаритно-вагового контролю.

Однак такі твердження позивача не підтверджені жодними доказами, тому відхиляються судом як безпідставні.

Крім того, дослідженням акта від 21 жовтня 2021 року № 289295 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом суд встановив, що водій від надання пояснень про причини порушень відмовився, жодних зауважень чи заперечень до акта не вніс.

Щодо встановленого рейдовою перевіркою порушення, суд зазначає таке.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі. Разом з цим, перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху в межах 2 відсотків не потребує оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В ході рейдової перевірки встановлено, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, автомобільним перевізником не враховано дозволені навантаження на осі транспортного засобу, чим допущено перевищення габаритно-вагових норм, а саме: навантаження на одиночну вісь склало 12,21 т. при дозволених 11,00 т., що перевищує норму на 11 відсотків.

Оскільки у спірному випадку перевищення габаритно-вагових норм складає більш як на 2 відсотки, то з урахуванням частини четвертої статті 48 Закону № 2344-III перевезення такого вантажу може здійснюватися лише за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами.

Проте у водія транспортного засобу такий дозвіл був відсутній.

Як вже вище вказано, відповідальність за перевищення габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без дозволу або подільного вантажу, визначена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з постановою Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16 листопада 2021 року № 222879 до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн, тобто у розмірі, що відповідає вимогам абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Твердження позивача, що відповідач не здійснював розгляд справи про порушення, відхиляються судом як такі, що не підтверджені жодними доказами. Натомість підписом ОСОБА_1 на повідомленні про розгляд справи про порушення від 05 листопада 2021 року № 93428/27.2/24-21 підтверджено, що позивач був присутній при розгляді справи.

Щодо застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 60 Закону № 2344-III передбачено застосування відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників, якими згідно із статтею 1 цього Закону є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, видом діяльності якого, зокрема є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Транспортний засіб, рейдову перевірку якого здійснено співробітниками відповідача, належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями технічних паспортів серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 .

Згідно з товарно-транспортною накладною від 21 жовтня 2021 року № 010590, яка була наявна у водія та надана до перевірки, автомобільним перевізником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 як фізична особа, яка зареєстрована як суб`єкт господарювання (фізична особа-підприємець), 21 жовтня 2021 року на належному йому на праві приватної власності транспортному засобі здійснював вантажні перевезення з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, тобто, у розумінні статті 1 Закону № 2344-III, є автомобільним перевізником, до якого й має застосуватися адміністративно-господарський штраф.

Судом також встановлено, що до постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, форма якої є додатком 5 до Порядку № 1567, передбачено внесення відомостей про прізвище, ініціали (ініціали власного імені) фізичної особи-підприємця, що у повній мірі дотримано посадовою особою Укртрансбезпеки при оформленні постанови від 16 листопада 2021 року № 222879.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно із абзацами першим частини першої та першим частини другої статті 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

З вище викладеного слідує, що суб`єктом господарювання, до якого у визначених законом випадках може бути застосована адміністративно-господарська відповідальність, є фізична особа, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована як фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

При цьому розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи-підприємця не змінює тієї обставини, що в обох випадках єдиним суб`єктом права є фізична особа, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус.

Підсумовуючи вищевикладене, суд відхиляє як необґрунтовані твердження позивача щодо помилкового застосування уповноваженою особою Укртрансбезпеки адміністративно-господарського штрафу до позивача, як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

За таких обставин, постанова Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16 листопада 2021 року № 222879, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, є правомірною та скасуванню не підлягає.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і в задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, код за ), Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 14, кімната 25, код за ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова