Справа № 540/1086/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1086/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (вул. Молодіжна, 6, м. Херсон, 73000, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Херсонського окружного адмiнiстративного суду перебувала адміністративна справа №540/1086/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , у якому позивач просить стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 08.06.2021 року по 19.12.2021 року у сумі 102453 грн., зобов`язавши відповідача вирахувати із зазначеної суми податки, збори та обов`язкові платежі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.06.2021 року майору служби цивільного захисту ОСОБА_1 , головному інспектору Горностаївського районного сектору Головного управління ДСНС України у Херсонській області, припинено контракт про проходження служби, звільнено із служби цивільного захисту в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 пп. 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) виключено з кадрів та усіх видів забезпечення Головного управління ДСНС України у Херсонській області, про що видано наказ №236 від 07.06.2021 «Про звільнення iз служби цивільного захисту» та було наказано начальникам з ДПРЗ, вiддiлу економіки та фінансів, АРЗ СП ГУ ДСНС України у Херсонській області забезпечити повний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач вказує, що на дату звільнення ОСОБА_1 було нарахована одноразова грошова допомога при звільнені на загальну суму 195 115, 63 грн, але виплату відповідач провів лише 20.12.2021.

Також позивач зазначає, що його звільнення відбулося 07.06.2021, у зв`язку з чим, середній розмір грошового забезпечення повинен обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за квітень 2021 року та травень 2021 року. Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 21.01.2022 №6602 - 660/07 середньоденне грошове забезпечення позивача становить 525 грн. 40 коп.

Таким чином, позивач вважає, що необхідно середньоденний заробіток у розмірі 525,40 грн. помножити на час затримки розрахунку з 08.06.2021 по 19.12.2021, який становить у загальній кількості 195 днів та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 102453,00 грн.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 poкy y справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адмiнiстративний суд.

Вiдповiдно до протоколу автоматизованого розподілу справи мiж суддями Одеського окружного адміністративного суду, справа №540/1086/22 передана судді Радчуку А.А.

Одеському окружному адмiнiстративному суду надано доступ до електронної судової справи №540/1086/22.

Згідно даних автоматизованої документообігу "Діловодство спецiалiзованого суду", судове рішення по суті в адміністративній справі № 540/1086/22 не прийнято.

Ухвалою суду від 25.07.2022 року було прийнято до свого провадження справу №540/1086/22 та розгляд справи розпочато спочатку зі стадії відкриття провадження у справі та вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03.08.2022 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідач не погоджується із позицією позивача щодо можливості застосовування до спірних правовідносин законодавства про працю України, у позові позивач фактично ототожнює поняття "особа начальницького складу служби цивільного захисту" та "працівник", що є цілком безпідставно, оскільки ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ГУ ДСНС як працівник, а проходив службу цивільного захисту в Горностаївському районному секторі Головного управління ДСНС України у Херсонській області (приймав присягу служби цивільного захисту), він за своїм правовим статусом належав до кола осіб, правовідносини які регулюються нормами спеціального законодавства. Відповідач вважає, що сфера дії законодавства про працю не поширюється на осіб рядового i начальницького складу служби цивільного захисту, військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, а також деяких інших осіб, які не мають статусу працівників по трудовому законодавству.

На думку відповідача, умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом МВС від 16 серпня 2018 року № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388.

Відповідач звернув увагу, що на відміну від працівників особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту не отримують заробітну плату, а отримують грошове забезпечення, виплата якого проводиться один раз за поточний місяць.

Крім того, відповідач не погоджується із вимогою позивача щодо стягнення з нього середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги та вважає необґрунтованою та безпідставною, оскільки "середній заробіток", "затримка розрахунку при звiльненнi" та "одноразова допомога при звільненні" є різні за своєю правовою природою та застосуванням.

Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується особам рядового і начальницького складу служби цивiльного захисту на підставі наказу. При цьому, а ні Порядком № 393, а нi Iнструкцією № 623 не передбачено строків виплати такої допомоги, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Основною умовою для такої виплати є наявність коштів на зазначенi цiлi. Разом з цим, коштів для такої виплати в Головному управлінні не було передбачено кошторисом на 2021 рік.

Підсумовуючи, відповідач зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні не є грошовим забезпеченням, її виплата залежить від наявності бюджетних коштів на такі цілі, а відтак вимога позивача щодо стягнення з ГУ ДСНС середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Також відповідач у відзиві посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді майора служби цивільного захисту, головного інспектора Горностаївського районного сектора Головного управління ДСНС України у Херсонській області.

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області за №236 від 07.06.2021 року «Про звільнення із служби цивільного захисту» було припинено контракт майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 про проходження служби та звільнено із служби цивільного захисту в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 пп. 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено з кадрів та усіх видів забезпечення Головного управління ДСНС України у Херсонській області.

Відповідно пункту 4 Наказу №236 від 07.06.2021 року начальникам з ДПРЗ, відділу економіки і фінансів, АРЗ СП ГУ ДСНС України у Херсонській області забезпечити повний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно довдці № 6602-660/07 від 21.01.2022 ГУ ДСНС Укарїни в Херсонській області одноразова грошова допомога ОСОБА_1 при звільнені становить 195115,63 грн., визначено середньомісячний розмір грошового забезпечення за квітень-травень 2021 рік у сумі 16024,66 грн. та розрахований середньоденний розмір грошового забезпечення за квітень-травень 2021 року у сумі 525,40 грн.

Як вбачається з виписки по картці/рахунку позивача з призначенням платежу: «Зарахування заробітної плати за грудень 2021 р.» за №57, 20.12.2021 року позивачу переведено кошти у сумі 192 188,90 грн.

Вважаючи бездіяльність ГУ ДСНС в Херсонській області щодо затримки розрахунку при звільненні протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 125 Кодексу цивільного захисту України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини другої Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Статтею 45 Постановою №593 затверджено, що контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Згідно з частиною 1 статті 46 вищевказаного положення, для проходження служби цивільного захисту можуть бути укладені контракти про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623.

Частиною 4 розділом 1 Інструкції №623 вказано, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами в апараті Державної служби України з надзвичайних ситуацій, її територіальних органах та підрозділах Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, навчальних закладах цивільного захисту, наукових установах та інших підрозділах, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного або навчаються в закладах вищої освіти цивільного або перебувають у розпорядженні відповідних керівників органів управління (підрозділів).

Частиною 5 розділу 1 Інструкції №623 передбачено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день перебування на службі визначається шляхом поділу суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини 8 розділу 27 Інструкціїи №623 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту керівником відповідного органу управління (підрозділу), за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Водночас, слід зауважити, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнені військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішення питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців викладено Верховним Судом у постановах від 10.05.2019 у справі № П/811/276/16, від 31.10.2019 у справі № 828/598/17, від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статті 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Механізм обчислення середньої заробітної плати визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом 1 пункту 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення військовослужбовця обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Оскільки, в день звільнення позивача 07.06.2021, відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено в повному обсязі належним чином розрахованої суму одноразової грошової допомоги, позивач має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, як вже встановлено судом, фактичний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 20.12.2021 року. Зазначене, також, не заперечується відповідачем.

Для розрахунку суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні судом враховується сума середньоденного грошового забезпечення позивача та кількість днів затримки.

Згідно з довідкою відповідача №6602-660/07 від 21.01.2022 року середньоденне грошове забезпечення позивача складає 525,40 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області повинно сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в період з 08.06.2021 по 19.12.2021 року у розмірі 102 453 грн. (525,40 х 195 календарних днів), а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки зазначене питання вирішувалось судом при вирішенні питання про відкриття провадження по справі, про що в ухвалі суду від 15.02.2022 року зазначено, що підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, немає.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 1024,53 грн. судового збору і зазначена сума належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (вул. Молодіжна, 6, м. Херсон, 73000, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (вул. Молодіжна, 6, м. Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 102 453 (сто дві тисячі чотириста п`ятдесят три) грн.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (вул. Молодіжна, 6, м. Херсон, 73000, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1024 (одна тисяча двадцять чотири) грн. 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук