Справа № 580/3506/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року справа № 580/3506/22
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2022 № 40 в частині відмови у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком, як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з моменту звернення, тобто з 04.07.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що має право на зниження пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії позивач досяг 52 років, він має право на призначення пенсії за віком, однак спірним рішенням протиправно відмовлено у такому призначенні.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

30.08.2022 до суду надійшов письмовий відзив відповідача-1 на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за результатами розгляду документів доданих до заяви не визначено, статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи, оскільки відсутня довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністрацією, передбачена підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1. Довідка від 23.02.1994 № 18 про евакуацію з міста Прип`ять у 1993 році видана Шполянською районною державною адміністрацією Черкаської області не підтверджує статус особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняте рішення № 40 від 12.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, у зв`язку з не підтвердженням статусу потерпілої особи від аварії на Чорнобильській АЕС, про що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено позивача листом від 13.07.2022 № 2300-0212-8/31220.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 залучено до участі у справі № 580/3506/22 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-2).

Також, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 вирішено здійснити розгляд справи № 580/3506/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27.09.2022 до суду надійшов письмовий відзив відповідача-2 на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що до заяви позивачем не додано довідки про евакуацію із зони відчуження у 1986 році відповідно до підп. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1, а надана довідка від 23.02.1994 № 18 не підтверджує статус евакуйованої особи із зони відчуження у 1986 році.

Усною ухвалою від 29.09.2022, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

04.07.2022 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою № 1495 щодо призначення пенсії за віком.

За наслідками розгляду вказаної заяви позивача щодо призначення пенсії, ГУ ПФУ в Миколаївській області рішенням від 12.07.2022 № 40 відмовило у призначенні позивачеві пенсії.

Підставою зазначено те, що позивачеві не визначено статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи, оскільки відсутня довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністрацією, передбачена підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1. Довідка від 23.02.1994 № 18 про евакуацію з міста Прип`ять у 1993 році видана Шполянською районною державною адміністрацією Черкаської області не підтверджує статус особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році.

Тому відсутнє право на призначення дострокової пенсії відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись із цим рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач за захистом своїх прав звернувся в суд з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796).

Статтею 14 Закону № 796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).

Відповідно до п. 2 ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу - потерпілі від Чорнобильської катастрофи, евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році на 8 років.

Згідно із статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення, зокрема, м. Чорнобиль Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження.

Згідно зі ст. 15 Закону № 796 підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Підпунктом 5 п. 2.1 Розділу 2 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які засвідчують особливий статус особи, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на 8 років, така особа повинна надати пенсійному органу документи, які підтверджують її статус та довідку, яка підтверджує її евакуацію із зони відчуження.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 копії наступних документів: трудової книжки, паспорта, ідентифікаційного номеру, посвідчення громадянина, який евакуйований із зони відчуження від 30.12.1992 серії НОМЕР_1 .

Крім того, факт евакуації позивача із м. Прип`ять Київської області підтверджується довідкою Шполянської районної державної адміністрації від 23 лютого 1994 року № 18.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (ухвала від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а) та Верховного Суду (постанова від 18 вересня 2018 року у справі № 520/9284/17) єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт наявності у позивача статусу евакуйованого із зони відчуження підтверджений належними та допустимими доказами.

Зважаючи, що станом на час звернення позивача за пенсією вік позивача становив 52 роки 2 місяці, страховий стаж 22 роки 03 місяці 28 днів, суд дійшов висновку про наявність у нього права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Враховуючи зазначене, відмова відповідача у призначенні позивачеві пенсії за віком є протиправною, а пенсійний орган не довів законності спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївській області від 12.07.2022 № 40 про відмову у призначенні позивачу пенсії, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст. 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачеві пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2022 № 40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення про призначення з 04.07.2022 ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54000, м. Миколаїв, вул. Морехідна, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28.10.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК