Справа № 761/15910/22
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/601/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Головне управління Державної казначейської служби в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк на усунення недоліків позову, а саме: необхідно було надати до суду позов у новій редакції у відповідній кількості сторін у справі із чітко визначеними та зрозумілими вимогами, змістом позовної заяви, ціною позову, а також надати суду доказ сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

22 вересня 2022 року до суду надійшла заява на виконання вимог вказаної ухвали, а також позовна заява у новій редакції у відповідній кількості сторін у справі без додатків.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про часткове виконання позивачем ухвали суду від 17 серпня 2022 року, що є підставою для застосування п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Таким чином, позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачеві. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Зокрема, в оновленому позові не вказана ціна позову, не долучений документ про сплату судового збору в розмірі 992 грн.40 коп., адже позивачем поряд з вимогою немайнового характеру було заявлено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів, що відноситься до вимоги, яка має майновий характер. Крім того, у позовній заяві визначено два позивача, при цьому для позивача 1 в змісті позову не наведені підстави позову та обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги.

Так, ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі надали платіжний документ про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Так, поряд з першою немайновою вимогою позивачі заявивили вимоги майнового характеру про стягнення грошових коштів, а саме матеріальної шкоди 1 397 грн., безпідставно перерахованих коштів у розмірі 374 грн., моральної шкоди 5 000 грн.

Однак, у супереч п.3 ч.5 ст.160 КАС України ціну позову у оновленому позові не визначили, доказів сплати судового збору не надали.

Разом з тим, жодних пояснень про причини несплати судового збору у повному обсязі, заяв чи клопотань, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, до суду не надходило.

Положеннями ч.1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказана норма кореспондується зі ст.370 КАС України. Ухвала суду, згідно ст.241 КАС України є різновидом судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Прецедента практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства87; від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Представник позивачів отримав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 17.08.2022, про що у справі міститься розписка від 14.09.2022.

Згідно ч.7 ст.251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Натомість, у визначений строк недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуті.

Враховуючи ту обставину, що недоліки позову, станом на день ухвалення даної ухвали позивачем у повній мірі не усунуто, тому відповідно до ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачу.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 169, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Головне управління Державної казначейської служби в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - вважати неподаною і повернути позивачам.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА