Справа № 760/892/22
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1004/22
Справа № 760/892/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) /далі - Департамент/ (, адреса: м. Київ, вул. Леонтовича, 6) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

14.01.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, датований 14.01.2022, за підписом представника позивача - Корнієнко С.В. (діє на підставі ордеру), в якому позивач просить скасувати постанову головного інспектора управління (інспекції) з паркування Департаменту Сиволапова Артема Вадимовича про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване у режимі фотозйомки, серії 1КІ № від 22.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за відсутністю в її діях складу і події адміністративного правопорушення, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Матеріали справи фактично передано судді по реєстру 19.01.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.01.2022 позов залишався без руху та надавався термін для усунення недоліків.

11.02.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача, до якого додано клопотання про поновлення строку звернення до суду та доказ сплати судового збору, чим усунуто недоліки первинно поданого позову.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.02.2022 зазначений адміністративний позову прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Доводи, викладені в позові

В позові, зокрема, вказується, що 22.12.2021 о 12.38 год головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сиволаповим А.В. під лобовим склом, належного моєму довірителю, транспортного засобу - автомобіля марки «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , було залишено повідомлення серії 1КІ № про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за порушення пунктів «5.43» і «7.14 ПДД України - правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , по вул.Володимирська, навпроти будинку № 60 в м. Києві, зі здійсненням фотофіксації обставин виявленого порушення правил паркування та через відсутність технічних можливостей встановити особу, яка є суб`єктом правопорушення.

Зазначається, що 06.01.2022 позивачкою була отримана постанова головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сиволапова А.В. серії 1КІ № від 22.12.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки стосовно ОСОБА_1 за залишення «22» грудня 2021 року 12 год.38 хв. на вул.Володимирська, навпроти буд. № 60 в м.Києві транспортного засобу «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку «5.43» з табличкою «7.14» ПДД, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову від 22.12.2021 такою, що не відповідає вимогам закону.

Зокрема, стверджує, що 22.12.2021 о 12:38 не залишала належний їй на праві власності автомобіль навпроти будинку № 60 по вул.Володимирська в м.Києві, а тому, відповідачем, під час складання оскаржуваної постанови, не було встановлено суб`єкт відповідальності, який вчинив правопорушення, тобто особа, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за порушення правил стоянки транспортного засобу.

Зазначає, що автомобіль «Land Rover Freelander» державний № НОМЕР_2 , перебував не на майданчику, а в зоні стоянки, та сам факт його перебування в зоні стоянці не може кваліфікуватися, як порушення дорожнього інформаційно-вказівного знаку, та охоплюватися об`єктивною стороною ст. 152-1 КУпАП.

Що стосується неоплати вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування, звертається увага на те, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності лише за неоплату нібито більш як за 10 хв. перебування автомобіля в зоні стоянки (відповідно до положень абз.4 примітки до ст. 152-1 КУпАП), але при вимозі, за диспозицією статті 152-1 КУпАП, оплати за добу користування, тобто до 12.49 год. «23» грудня 2021 року.

Зауважується на тому, що з доданих інспектором до постанови фотознімків о 12:38:06; 12:39:02 і 12.52.21 не можна встановити розташування транспортного засобу позивача «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , в зоні, саме платного паркування, та навпроти будинку № 60 по вул.Володимирська в м.Києві, а також наявності та її облаштування, в межах видимості, паркувальними автоматами та інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування».

Щодо наявного на фотознімку о 12:38:06 інформаційного знаку, розташованого під дорожнім знаком «5.43» і табличкою «7.14», зазначається, що Правила дорожнього руху України такого дорожнього знаку не передбачають, та його розміщення, також суперечить положенням ДСТУ 4100:2014 (Безпека дорожнього руху; Знаки Дорожні,Загальні технічні умови; Правила застосування), а саме, п.1. цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов та режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях; п.10.1.1 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху; під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вині передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено; п.10.2.9 відстань від нижнього краю знака до поверхні дорожнього покриття (висота встановлення), повинна становити від 2,0 м до 4,0 м в населених пунктах.

Таким чином, на думку позивача, зазначений інформаційний знак, щодо порядку здійснення оплати паркування, перебуваючи поряд з дорожніми знаками ПДД України, не призначений для інформування учасників дорожнього руху щодо умов та режимів руху, зміст викладеного в ньому тексту не можна добре бачити під час руху та він не забезпечує спрямованості інформації, яку він містить, інформаційний знак знаходиться на значний відстані від самої зони паркування та звернутий до неї зворотною стороною, на якій не має ніякої інформації.

Крім того, в позові вказується, що в зоні паркування навпроти буд. АДРЕСА_3 та її видимості відсутній жодний термінал для оплати послуги за її користуванням, а також будь-яка інформація яким чином (готівка на місці чи безготівковий розрахунок) і де саме сплатити вартість послуги, чи інспектор з паркування для уточнення інформації, а тому, споживач послуги з паркування не може бути належним чином проінформований про спосіб і місце оплати за паркування.

У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що зазначені фотознімки не можуть слугувати належним доказом факту вчинення адміністративного правопорушення з огляду на те, що інформація, яка в них міститься, не встановлює/не підтверджує паркування саме ОСОБА_1 або іншою особою для паркування.

Також, в позові наголошується на тому, що у зв`язку з чим необхідно звернути увагу, що повідомлення та постанова від 22.12.2021 року про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені інспектором, тобто особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених ним фактів іншими безсторонніми особами матеріали адміністративної справи не містять, що обґрунтовано ставить під сумнів надання ОСОБА_2 доказів щодо вчинення правопорушення скаржником.

Зазначається, що обставини нібито вчиненого саме ОСОБА_1 , як водієм, а не власником транспортного засобу, адміністративного правопорушення та перебування її транспортного засобу, на думку інспектора з порушенням правил паркування, останнім не з`ясовані та надані ним докази жодним чином цього не підтверджують, у зв`язку з чим, в позові підсумовується, що в діях позивачки відсутній склад і подія адміністративного правопорушення та складання стосовно неї 22.12.2021 постанови про накладення на неї штрафу суперечить вимогам діючого законодавства та підлягає до скасування.

Щодо правової позиції відповідача

26.07.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, датований 20.07.2022, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з огляду на те, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування таких вимог, зокрема, вказується, що на позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Звернуто увагу на те, що відповідно до примітки до статті 152-1 під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Згідно з пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342, користувач зобов`язаний розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки

При цьому, зауважено, що зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб LAND ROVER FREELANDER, номерний знак НОМЕР_2 який зареєстровано за позивачем, розміщено на майданчику для платного паркування А1033 по вул. Володимирська, навпроти буд. 60. Головним інспектором з паркування встановлено, що позивачем залишено транспортний засіб без сплати послуг з користування майданчиком для платного користування.

Наголошено, що як вбачається з матеріалів фотофіксації, позивачем у порушення вимог пункту 26 Правил паркування транспортних засобів не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Також, зазначено, що майданчики для паркування на яких стягується оплата за користування послугами з паркування транспортних засобів, що також і підтверджується позивачем, облаштовані інформаційними знаками про способи та порядок оплати, відповідно до вимог Постанови, що вбачається з матеріалів фотофіксації.

Разом з тим, вказується, що оскільки постанова передбачає такий спосіб оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування як за допомогою засобів мобільного зв`язку, функціонування якого і забезпечено відповідачами у повному обсязі, відповідачами певність дотримано вимоги чинного законодавства України при здійснення облаштування майданчиків для паркування та забезпечено можливість оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування у спосіб, передбачений Постановою.

При цьому, зауважується, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а тому мають розглядатися судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Щодо доводів, викладених у відповіді на відзив та інших заявах позивача

01.08.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема, звертається увага на те, що з фотознімків від 22.12.2021 року, що містяться в матеріалах справи, із зображенням автомобілю «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , не вбачається та вони не можуть слугувати належним доказом факту вчинення моїм довірителем адміністративного правопорушення з огляду на те, що вони не встановлюють/не підтверджують перебування транспортного засобу на майданчику для платного паркування. Як вбачається з фотознімку о 12:38:06, розташування автомобіля в зоні дії дорожнього знаку «5.43» з табличкою «7.14» ПДР України не вбачається. З фотознімку о 12:39:07 взагалі не зрозуміло, про марку та державний номер автомобіля, що на ньому зображений. Фотознімки о 12:39:02 та о 12:52:21 містять зображення автомобіля «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , отримані з одного, а не різних або протилежних ракурсів, та без прив`язці до місця його розташування по відношенню до нерухомих об`єктів та без наявності інших ознак складу адміністративного правопорушення.

Тобто, на думку позивача, за наявними фотознімками з зображенням автомобіля позивача, не вбачається, що його розташування не відповідає або суперечать вимогам дорожнього знаку «5.43» з табличкою «7.14» ПДР України.

Разом з тим, наголошено на тому, що представником відповідача не надано доказів обладнання майданчику А1033 паркувальним автоматом або платіжним пристроєм.

Також, зазначено, що поза увагою відповідача залишилися та жодним чином не спростовані й інші мотивовані відповідними доказами доводи та мотиви позовної заяви.

Крім того, 15.08.2022 до суду надійшла заява позивача в якій повідомлено, що 01.08.2022 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 640/20721/21 про визнання протиправним та нечинним розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів» № 1459 від 25.06.2021, а апеляційні скарги сторін процесу - Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради та Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», без задоволення.

Таким чином, на думку позивача, притягнення відповідачем 22.12.2021 власника транспортного засобу «Land Rover Freelander», державний № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 за порушення пунктів «5.43» і «7.14 ПДД України до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 152-1 КУпАП, тобто за не оплату за користування майданчиком для платного паркування по вул. Володимирська, 60, в м. Києві (№ А1033) за тарифом, згідно фотознімку о 12:38:06, встановлення якого, через економічну необгрунтованість та всупереч «Порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 258), визнано в судовому порядку протиправним та нечинним, є безпідставним, у зв`язку з чим, постанова серії 1КІ № від 22.12.2021 Головного інспектора управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сиволапова А.В. підлягає, у тому числі, з наведених обставин, поряд з тими, що зазначені у позові від 14.01.2022, скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

22.12.2021 головним інспектором з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сиволаповим А.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки, серії 1КІ № від 22.12.2021 (а.с. 10), зі змісту якої вбачається, що вона складена відносно ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб: Land Rover Freelander, номерний знак НОМЕР_2 ) про те, що, 22.12.2021 о 12 год 38 хв. на вул. Володимирська, навпроти буд. 60 (сезонний з 27.08 по 30.06) в м. Києві транспортний засіб було залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. В постанові вказано технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: Термінал ParkUp.

У зв`язку з зазначеним порушенням на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 700,00 грн.

До матеріалів справи, зокрема, долучено фотознімок дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України від 22.12.2021, координати розташування: 50.44116417, 30.51168028 (а.с 12), а також фотознімки транспортного засобу Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 від 22.12.2021: о 12 год 39 хв; координати: 50.44129639, (а.с. 13); та о 12 год 52 хв; координати: 50.44141444, 30.51192722 (а.с. 14).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що транспортний засіб було залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КУпАП

Дорожній знак 5.43 ПДР України "Зона стоянки" - позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Табличка 7.14 - "Платні послуги" - застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки за платній основі.

В матеріалах справи міститься фотознімок дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України від 22.12.2021, координати розташування: 50.44116417, 30.51168028.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Також, приміткою до ст. 152-1 КУпАП встановлено, зокрема, що суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Позивачка заперечує факт керування транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування).

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 14-2 КУпАП України передбачено, зокрема, що за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Окрім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Позивачка не заперечує той факт, що транспортний засіб Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 належить їй на праві власності.

Згідно з приміткою до ст. 152-1 КУпАП, під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Зі змісту фотознімків транспортного засобу Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 від 22.12.2021, зроблених інспектором, можна встановити, що вказаний транспортний засіб не змінював місця свого розташування більш ніж 10 хвилин.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про дорожній рух», цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Положеннями ст. 6 ЗУ «Про дорожній рух», регламентовано, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, у сфері дорожнього руху належить: організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Положеннями ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про дорожній рух», передбачено, зокрема, що організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про дорожній рух», організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється, зокрема, на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції.

На підставі аналізу вказаних норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийняття нормативних актів з питань впорядкування та організації дорожнього руху віднесено до компетенції Київської міської ради та виконавчого комітету міської ради.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що вказаний транспортний засіб знаходився саме в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України, зокрема, схема організації дорожнього руху за адресою: м. Київ, вул. Володимирська.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст.152-1 КупАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.

Побіжно, щодо посилань позивача на те, що 01.08.2022 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 640/20721/21 про визнання протиправним та нечинним розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів» № 1459 від 25.06.2021, суд звертає увагу на наступне.

Як зазначено, зокрема, у постанвоі Касаційного адміністративного суду у складі Верхоного Суду від 05.02.2019 у справі №817/559/16 (провадження № К/9901/28400/18) визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в ст. 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадові особи, уповноваженими на те цим Кодексом.

Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у ст.ст. 219-221 КУпАП.

Положеннями ч. 3 ст. 219 КУпАП передбачено, зокрема, що розгляд справ про адміністративне правопорушення, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративне правопорушенне, передбачене ч. 1 ст. 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-2 КУпАП належить уповноваженим виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспекторам з паркування та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 219 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження інспекторів з паркування з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 2301/243/17.

На підставі наведеного, суд відмовляє в задоволені вимог в частині закриття справи щодо позивача про вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Висновок суду

Скасувати постанову головного інспектора управління (інспекції) з паркування Департаменту Сиволапова Артема Вадимовича про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване у режимі фотозйомки, серії 1КІ № від 22.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 496,20 грн, сплачений позивачем за подання адміністративного позову у даній справі (а.с. 28).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії 1КІ № від 22.12.2021, винесену головним інспектором з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сиволаповим А.В. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: м. Київ, вул. Леонтовича, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич