Справа № 420/8912/22
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8912/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в перерахунку (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889- VIII) протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести призначену ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-ХII на підставі п.12 розділу ХI Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з часу звернення з заявою від 03.02.2022 у розмірі 60% заробітної плати державного службовця з урахуванням довідок Подільської районної ради від 02.02.2022 № 9/02-22, №10/02-22, №10А/02-22 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки трудового архіву Балтської міської ради Одеської області про заробітну плату для обчислення пенсії М-06 від 01.02.2022 р., зарахувавши до стажу державної служби перiод роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування, який станом на 01.05.2016 р. становить понад 20 років, а також - період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування підтверджується трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 від 09.04.1979 р. р., трудовою книжкою НОМЕР_2 від 02.07.2002 р., архівними довідками архівного відділу Балтської районної державної адміністрації, які ОСОБА_1 надав до Головного управління ПФУ в Одеській області разом з заявою про переведення пенсії і які були досліджені Головним управлінням ПФУ в Миколаївській областi.

У позові вказано, що трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 від 09.04.1979 р. містить такі записи, що стосуються предмета спору :

- №7 від 04.03.1985 - обраний головою Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №8 вiд 24.03.1990 - обраний головою виконкому Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №9 вiд 26.06.1994 - обраний головою Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №10 вiд 20.04.1994 - прийнята присяга державного службовця

- №11 вiд 25.04.1994 - присвоєний 9 ( дев`ятий) ранг державного службовця;

- №12 вiд 21.04.1998 - обраний сільським головою села Пасат;

- №13 вiд 05.07.2001 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- №14 вiд 05.07.2001 - присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- №15 вiд 30.12.2001 - звiльнений за власним бажанням - ст.38 КЗпП України у зв`язку з зміною мiсця проживання.

Також, у позові зазначено, що трудова книжка НОМЕР_2 від 02.07.2002 р. містить такі записи, що стосуються предмета спору:

- №16 вiд 02.07.2002- призначений на посаду провідного спеціаліста Балтської районної ради з питань земельних відносин як такого, що пройшов за конкурсом;

- №17 вiд 06.05.2003- призначений на посаду завідуючого загальним відділом секретаріату районної ради як такого, що був зарахований до кадрового резерву на цю посаду та пройшов за конкурсом;

- №18 вiд 14.06.2006 переведений на посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи та служби в органах місцевого самоврядування виконавчого апарату районної ради;

- №19 вiд 29.01.2021 - звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

Як стверджує позивач, стаж роботи в органах місцевого самоврядування на виборних посадах підтверджується також архівними довідками архівного відділу Балтської районної державної адміністрації від 25.02.2010 № М-23, №-24, №-25, №26, №-27, №28, № -29, №30. №31.

Таким чином, на думку позивача, станом на 01.05.2016 року його стаж роботи в органах місцевого самоврядування становить 30 років 7 місяців 17 днів. Крім того, як стверджує ОСОБА_1 військовим квитком НОМЕР_3 підтверджується період проходження ним строкової військової служби з 16.04.1979 р. по 16.06.1981 р.

На думку позивача, оскільки на час його звернення до Головного управління ПФУ України в Одеській області з заявою про призначення пенсії держаного службовця (перехід на пенсію державного службовця) ОСОБА_1 досяг 62-річного віку, на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII мав стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців понад 20 років та мав страховий стаж понад 44 роки, то він набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на підставі п.12 розділу ХI Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Ухвалою суду від 04.07.2021 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

13.07.2022 року (ЕС/2423/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

13.07.2022 року (в.№ЕС/2433/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, дійшло висновку про безпідставність позовних вимог.

Так, відповідач, з покликанням на фактичні обставини справи, вказує, що періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. До того ж, служба в армії не належить до посад державної служби, передбачених ст. 25 Закону № 3723, а тому період проходження позивачем служби в армії до стажу державної служби не включається. Отже, для зарахування до посад державної служби періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та періоду проходження військової служби, підстави відсутні. З урахуванням викладеного, зазначено у відзиві, рішенням Головного управління від 07.02.2022 року №81 відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком за Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 за заявою від 03.02.2022 року, оскільки станом на день набрання чинності Законом № 889, тобто на 01.05.2016 року, Позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889.

Щодо вимоги позивача про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 з 03.02.2022 року, то у відзиві зазначено, що вказане є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Зважаючи на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року задоволено клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, залучено до участі у справі №420/8912/22 у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розпочато спочатку розгляд справи №420/8912/22, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

25.08.2022 року (вх.№ЕП/24161/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками (а.с.78-87).

Так, у відзиві вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вимоги, викладені в позовній заяві, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відзиві, з покликанням на фактичні обставини справи, вказано, що рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону 899 прийнято на підставі норм чинного законодавства.

Як зазначено у відзиві, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Прикінцевими та перехідними положеннями Закону 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Як стверджує відповідач, дія Закону № 889 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, тому періоди служби позивача в органах місцевого самоврядування не підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Тому, періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. До того ж, на думку відповідача, служба в армії не належить до посад державної служби, передбачених ст. 25 Закону № 3723, а тому період проходження позивачем служби в армії до стажу державної служби не включається. Отже, для зарахування до посад державної служби періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та періоду проходження військової служби, підстави відсутні. З урахуванням викладеного, рішенням Головного управління від 07.02.2022 року №81 відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком за Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 за заявою від 03.02.2022, оскільки станом на день набрання чинності Законом № 889, тобто на 01.05.2016 року, Позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889.

Зважаючи на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви повністю.

05.09.2022 року (вх.№28043/22) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області разом із додатками (а.с.88-92).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Згідно записів з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 09.04.1979 р. (а.с.16-17) ОСОБА_1 :

- №7 від 04.03.1985 - обраний головою Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №8 вiд 24.03.1990 - обраний головою виконкому Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №9 вiд 26.06.1994 - обраний головою Пасатської сільської ради народних депутатів;

- №10 вiд 20.04.1994 - прийняв присягу державного службовця

- №11 вiд 25.04.1994 - присвоєний 9 ( дев`ятий) ранг державного службовця;

- №12 вiд 21.04.1998 - обраний сільським головою села Пасат;

- №13 вiд 05.07.2001 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- №14 вiд 05.07.2001 - присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- №15 вiд 30.12.2001 - звільнений за власним бажанням - ст.38 КЗпП України у зв`язку з зміною мiсця проживання.

Згідно записів з трудової книжки НОМЕР_2 від 02.07.2002 р. (а.с.18) ОСОБА_1 :

- №16 вiд 02.07.2002- призначений на посаду провідного спеціаліста Балтської районної ради з питань земельних відносин як такого, що пройшов за конкурсом;

- №17 вiд 06.05.2003- призначений на посаду завідуючого загальним відділом секретаріату районної ради як такого, що був зарахований до кадрового резерву на цю посаду та пройшов за конкурсом;

- №18 вiд 14.06.2006 переведений на посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи та служби в органах місцевого самоврядування виконавчого апарату районної ради;

- №19 вiд 29.01.2021 - звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

Крім того, з наданої до суду копії військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с.19) судом встановлено, що позивач у період з 16.04.1979 року по 1610.07.1981 року проходив військову службу.

Вищевказані періоди роботи позивача також підтверджуються копіями довідок архівного відділу Балтської районної державної адміністрації від 25.02.2010 № М-23, №-24, №-25, №26, №-27, №28, № -29, №30. №31.

Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 44 роки 1 місяць та 1 день, про що свідчить протокол про призначення йому пенсії (а.с.12).

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 03.02.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного із заявою щодо переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону України „Про державну службу від 10.12.2015 № 899-VІІІ (а.с.13).

На підставі заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області винесено Рішення від 07.02.2022 року № 81 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком згідно Закону 1058 на пенсію державного службовця згідно Закону 899 (а.с.15).

Підставою для винесення вищевказаного рішення послугувало те, що станом на 01.05.2016 рік заявник на посадах державної служби не працював та не набув 20 років стажу державної служби достатнього для призначення пенсії за віком згідно Закону № 889-VIII.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в перерахунку (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889- VIII) протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-XII).

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зі змісту наведених норм видно, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

Матеріалами справи підтверджується, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у нього права на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» №3723-XII, оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Суд не може погодитись з такою позицією, зважаючи на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок №622).

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок №239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №493-III (далі - Закон №2493-III).

Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України "Про державну службу" №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ці обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Щодо зарахування до стажу державної служби строку проходження військової служби, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Також відповідно до положень Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується,, зокрема, час строкової служби, робота на посадах керівних працівників та спеціалістів у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Аналогічні приписи викладені у частині першій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

У зв`язку з цим, строк перебування позивача на строковій службі, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 , має бути зарахований до стажу державної служби.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно прийнято рішення від 07.02.2022 року № 81, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII згідно заяви від 03.02.2022 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права, зокрема в постанові від 01.10.2019 р. у справі №910/3907/18.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

В даному випадку пенсіонер звернувся до суду з метою відновлення його права на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У набутті такого право, як встановлено судом, ОСОБА_1 було відмовлено прийняттям рішення від 07.02.2022 року № 81 з підстав відсутності у позивача права на зарахування до стажу державної служби періодів його роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, а також - періодів проходження ОСОБА_1 строкової військової служби.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.02.2022 року № 81, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII згідно заяви від 03.02.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно заяви від 03.02.2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування, а також - період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби.

Щодо вимог позивача про зобов`язання призначити йому пенсію у розмірі 60% заробітної плати державного службовця з урахуванням довідок Подільської районної ради від 02.02.2022 № 9/02-22, №10/02-22, №10А/02-22 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки трудового архіву Балтської міської ради Одеської області про заробітну плату для обчислення пенсії М-06 від 01.02.2022 р., то суд зазначає таке.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача отримання пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Відповідно питання щодо відсоткового значення пенсії та довідок про розмір заробітної плати на підставі яких такий розмір має бути визначено розмір пенсії є похідними і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Суд зауважує, що спору щодо відсоткового значення пенсії та довідок про розмір заробітної плати на підставі яких такий розмір має бути визначено на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2021 року по справі №580/1285/20.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (як органу, який прийняв рішення від 07.02.2022 року № 81) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.02.2022 року № 81, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII згідно заяви від 03.02.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно заяви від 03.02.2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування, а також - період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби.

У задоволенні решти вимог позивача - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 64008, ).

Суддя С.М. Корой