Справа № 160/16467/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року Справа 160/16467/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали повної заяви ОСОБА_1 до відовідача-1: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідача-2: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідач-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання довідки неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 12.10.2022 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відовідача-1: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідача-2: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідач-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірною довідку №98 від 11.08.2015 року за розміром заробітної плати - 442,54 крб., про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, виданої від 14.09.2016 року №4639/0/192 Дніпропетровською обласною державною адміністрацією Департаменту соціального захисту населення, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, , на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.06.2016 року у справі № 207/1253/16-а, №2-а/207/42/16, в зв`язку отриманої позивачем виправленої довідки №98 від 11.08.2015 року за розміром заробітної плати - 1969,65 крб., про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, виданої 31.05.2021 року № Ш-285 Дніпропетровською обласною державною адміністрацією Регіональною комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, пр. Олександра Поля, 1, м. Дніпро, 49004, , на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 160/884/20;

- визнати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, , по пенсійній справі ОСОБА_1 1962 р.н., що за даними з 22.12.2008 року по 01.02.2018 індексація пенсії за Законом України № 3551-XІІ не проводилась, в зв`язку індивідуальним коефіцієнтом - 9.18436 між різниці за індивідуальним коефіцієнтом який більш - 10.16760 за довідкою № 98 від 11.08.2015 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за автоматизованим перерахунком пенсії з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який з 01.12.2019 року склав - 1638,00 грн., розмір пенсії ОСОБА_1 становить з 01.12.2019 року в розмірі 8732,19 грн., та на дату 04.02.2021 року в розмірі - 9625,80 грн., що є менш за постановою Балтійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.01.2016 року у справі №207/4215/15-а, №2-а/207/4/16, зобов`язано УПФ в Дніпропетровській області перераховувати пенсії з 13.08.2015 року за довідкою № 98 від 11.08.2015 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.05.2018 року у справі №207/1752/18, №2-а/207/41/18,за даними архівних довідок МОУ КОМВК від 16.01.2018 року №4/33, за архівною довідкою МУ ГДА МОУ від 06.03.2018 року № 179/1/2798, за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 року у справі № 207/1752/18, особа яка отримала ядерну шкоду 25 рентген на ЧАЕС здоров`ю з 14 днів праці, по пенсійній справі ОСОБА_1 за довідкою № 98 від 11.08.2015 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, не враховано 14 днів праці до 5-ти кратного розміру, виходячи з цього за автоматизованим перерахунком пенсії з 01.12.2019 року в розмірі - 8732,19 грн., за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 160/884/20, отримано виправлену довідку № 98 від 11.08.2015 року за розміром заробітної плати - 1986,65 крб., за заявою від 07.06.2021 року звернувся в відділ перерахунку пенсій за виправленою довідкою № 98 від 11.08.2015 року виданої 31.05.2021 року №Ш-285 Дніпропетровською обласною державною адміністрацією Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу з зоні відчуження в 1986-1990 роках, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року у справі № 160/9965/20, на день проведення перерахунку пенсії 01.06.2021 року, про направлення рішення від 18.08.2022 року основної та додаткової пенсії в розмірі 9986,18 грн., за заявою від 25.07.2022 року позивачу було відмовлено про розгляд звернення від 20.09.2022 року № 28557-21522/Ш-01/8-0400/22 в перерахунку пенсії з 13.08.2015 року, з дати звернення обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, дані по пенсійній справі вказують на протиправність дій відповідача перерахунком пенсії з 13.08.2015 року по 04.02.2021 року включно, за даними виправленої довідки №98 від 11.08.2015 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за розміром пенсії - 9986,18 грн. з врахуванням виплачених кошт, до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, , за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 року у справі №207/1752/18, за виправленою довідкою № 98 від 11.08.2015 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року в адміністративній справі №160/884/20, виданої 31.05.2021 року № Ш-285 Дніпропетровською обласною державною адміністрацією Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження-в 1986-1990 роках, за рішенням суду від 08.11.2021 року у справі №160/9965/21 за заявою від 07.06.2021 року за індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати - 10.16760, здійснити перерахунок пенсії з 13. 08. 2015 року по 04.02.2021 рік включно, за довідкою № 98 від 11.08.2015 року, та виплатити ОСОБА_1 недоплачені кошти з врахуванням виплачених кошт, провести індексацію за Законом України № 3551-ХІІ.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Пруднику С.В.

Відповідно до п. п. 3 та 6 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява подана до суду з порушенням норм ст. ст. 160, 161 КАС України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Суд зазначає, що у ч.1 ст.160 КАС України вказано, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч.9 ст.160 КАС України).

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 1 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами.

Згідно п. 2 вказаного Положення, суб`єктами Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі - Реєстр) є юридичні особи та відокремлені підрозділи юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, що находяться на території України та провадять свою діяльність на підставі її законодавства (далі - суб`єкти).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так, як убачається із поданої до суду позовної заяви, у вступній частині позову позивачем у якості відповідачів зазначено як Дніпропетровську обласну державну адміністрацію за кодом та Дніпропетровську обласну державну адміністрацію за кодом .

Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом зазначено як Департамент захисту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

В той же час, позивач просить суд визнати неправомірною довідку №98 від 11.08.2015 року, про те, яким саме відповідачем така довідка видана не зазначає.

Тож, відповідно до ч. 1 ст.42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Пунктом 9 частини 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тож, відповідно до ч. 1 ст.42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Пунктом 9 частини 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачу необхідно уточнити зміст позовної заяви та зазначити вірне найменування відповідачів як суб`єктів владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, позивачем не конкретизовано що саме слід визнати за Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (позивачу слід конкретизувати, слід визнати дії або бездіяльність, які конкретно, в якому рішенні або документі такі дії є протиправними).

Таким чином, вимоги позивача не відповідають наведеним приписам процесуального закону, а тому позивачу слід чітко сформулювати та уточнити позовні вимоги, чітко визначитися із статусом відповідачів та позовними вимогами.

Окрім того, відповідно до вимог п. 6, п. 7. п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість, у поданій до суду позовній заяві позивач не зазначив відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

До того ж, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання зазначає, що про невідповідність розмірів пенсії вимогам Конституції України та інших законодавчих актів, позивач дізнався кілька років назад із засобів масової інформації. Позивач не міг передбачити, що орган держави, який покликаний захищати права та законні інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права порушити. Позивач вказує, що не має юридичної освіти, не знає особливостей пенсійного законодавства, у зв`язку з чим не міг знати, що його права порушуються, тобто, що розмір пенсії не відповідає вимогам законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

31 березня 2021 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19 (адміністративне провадження № К/9901/15971/20) ухвалив постанову, в якій застосував шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справі про перерахунок та виплату заборгованості з пенсії. При цьому, Верховний Суд вважав, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

У цій справі Верховний Суд також відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 року у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

До того ж, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Крім того, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, суддя керується висновком Верховного Суду, викладеного у вказаній вище справі № 240/12017/19.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Так, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 13.08.2015 року.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 12.10.2022 року (позов подано до відділення поштового зв`язку).

Таким чином, позивач звернувся до суду після спливу шестимісячного строку для звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено та матеріали справи не містять.

Відповідно до інформації, наявної в КП «Діловодство спеціалізованого суду», позивач протягом періоду з 2018 року до звернення до суду з цим позовом звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду неодноразово з позовами до органу пенсійного фонду.

Отже, позивач мав можливість вчасного звернення до суду з позовом.

Таким чином, позивачем, звернувшись до суду у жовтні 2022 року з метою перерахунку пенсії з 2015 року, пропущено строк звернення до суду.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Суд звертає увагу позивача, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Подане позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду не містить поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відовідача-1: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідача-2: Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідач-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання довідки неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- позовної заяви та її копіями, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами виходячи із приписів ст. 5 КАС України та чітким визначеним статусом відповідачів, в якій слід також зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду або викладенням позовних вимог у відповідності до встановленого строку звернення до суду, з урахуванням правової позиції суду.

вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник