Справа № 640/17790/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

24 жовтня 2022 року м. Київ № 640/17790/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (адрес для листування - АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а, код ЄДР: 42552598), в якому просить суд:

1) скасувати рішення Управління у справах біженців Головного управління Державної міграційної служби України від 12 червня 2015 року (наказ № 383) про відмову ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для вирішення питання у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

2) зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України від 12 червня 2015 року розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Підставою для звернення до суду з даним позовом, на думку заявника, є протиправність рішення Управління у справах біженців Головного управління Державної міграційної служби України від 12 червня 2015 року (наказ № 383) про відмову ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для вирішення питання у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки таке рішення порушує права позивача.

При цьому, у позовній заяві позивач зазначив, що в особовій справі ОСОБА_2 міститься постанова Генеральної прокуратури України від 11 лютого 2015 року про його екстрадицію у зв`язку з наявністю у Республіки Білорусь кримінального провадження, в рамках якого ОСОБА_1 притягується до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст.209 Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

Разом з тим, позивач стверджує, що під час проведення співбесіди з представником Державної міграційної служби Крезом Р.Г наголошувалось, що у матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні будь-які докази його винуватості, а у разі виконання вищезазначеної постанови Генеральної прокуратури України та екстрадиції у Республіку Білорусь - такі докази винуватості можуть бути сфальсифіковані шляхом застосування до останнього тортур, залякування чи інших різновидів фізичного або психологічного впливу.

Також позивач додає, що під час співбесіди ОСОБА_1 із представником Державної міграційної служби було зазначено про його участь у подіях Революції Гідності 2013-2014 років, однак докази участі осіннього у цих подіях надані не були, оскільки на той час вже існувала вищезгадана постанова Генеральної прокуратури України від 11 лютого 2015 року про екстрадицію, а тому цілком логічним висновком є те. що у разі надання таких доказів - останні могли потрапити до особової справи ОСОБА_2 а в подальшому, при екстрадиції ця особова справа могла потрапити до органів досудового слідства Республіки Білорусь, де участь у подіях під час Революції Гідності ОСОБА_1 можливо було кваліфікувати за ст. 126 Кримінального кодексу РБ.

Відтак, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ознайомившись з поданою заявою та доданими до неї матеріалами, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження за даною позовною заявою суддею встановлено, що на розгляді Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала адміністративна справа за № 826/2757/18 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, Державної казначейської служби України, в якому позивач просив суд:

1) скасувати рішення (наказ) Управління у справах біженців Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 12.06.2015 №383 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для вирішення питання у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

2) зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

3) зобов`язати Управління Державної міграційної служби у Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

4) стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 200 000,00 грн. моральної шкоди.

При цьому, обгартовуючи позовну заяву в межах справи № 826/2757/18 позивач зазначив, що під час прийняття оскаржуваного рішення органом міграційної служби не враховано того, що у матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 , а у разі екстрадиції останнього до Республіки Білорусь такі докази винуватості можуть бути сфальсифіковані шляхом застосування до його тортур, залякування чи інших різновидів фізичного або психологічного впливу. Крім того, у позовній заяві наголошено на тому, що під час співбесіди із представником міграційного органу позивачем зазначено про його участь у подіях Революції Гідності 2013-2014 років із зазначенням того, що докази такої участі у цих подіях надані не були, оскільки на той час вже існувала постанова Генеральної прокуратури України від 11.02.2015 про екстрадицію позивача, що у разі потрапляння до органів досудового слідства Республіки Білорусь може бути кваліфіковано за ст. 126 КК Республіки Білорусь.

Тобто, суддя звертає увагу на те, що предметом та підставами для звернення до суду з вказаним позовом є ті ж самі предмет та підстави, що викладені і у даній позовній заяві, зареєстрованій за № 640/17790/22.

При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 у справі № 826/2757/18 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 у справі № 826/2757/18 за позовом до ОСОБА_1 , до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, Державної казначейської служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Тобто, як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 у справі № 826/2757/18 набрало законної сили 10.08.2020.

У зв`язку з цим, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі;

Відтак, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 4 ст. 170 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін