Справа № 400/2459/22
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2459/22

Головуючий в 1 інстанції: Марич Є.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 04.07.2022р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В.., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 10.12.2021р. №306895 про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500грн., за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення ним вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу є передчасними та необґрунтованими, чинним законодавством не передбачено застосування до фізичної особи адміністративно-господарського штрафу, а отже прийнята постанова про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу є протиправною.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2022р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята за наявності доказів порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що він не є суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем або юридичною особою), а тому до нього не може застосовуватися адміністративно-господарський штраф за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки MAN, державний номер НОМЕР_2 .

Крім того, на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 на праві власності належить напівпричіп марки SCHWARZMULLER, державний номер НОМЕР_4 . /а.с.9/

12.10.2021р. працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки проведено перевірку та ваговий контроль транспортного засобу MAN, державний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки SCHWARZMULLER, державний номер НОМЕР_4 , за результатом чого складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом №311712.

Вищезазначеним актом встановлено порушення позивачем абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні подільного вантажу без відповідного дозволу. /а.с.11/

Згідно акту від 12.10.2021р. №0070634 за результатом проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 42,45т при нормативно допустимій нормі - 40т, навантаження на осі, тон: 1) 6,7т при нормативно допустимій 11т; 2) 12т при нормативно допустимій 11т; 3) 23,75т при нормативно допустимій 24т. /а.с.13/

Постановою Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки від 10.12.2021р. №306895 застосовано до ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 8500грн. за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%. /а.с.10/

Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки від 10.12.2021р. №306895 застосовано до ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 8500грн. за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%. /а.с.10/

При цьому, основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання визначено Господарським кодексом України (надалі ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частинами 1-4 ст.217 ГК України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Частиною 1 ст.239 ГК України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, зокрема, адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів доходить висновку про те, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Тобто, адміністративно-господарський штраф може застосовуватися виключно до суб`єкта господарювання.

При цьому, перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, застосування відповідним органом державної влади адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» можливе лише до суб`єкта господарювання, а саме до фізичної особи-підприємця або юридичної особи.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не був фізичною особою-підприємцем на момент винесення Південним міжрегіональним управлінням Укртрасбезпеки постанови від 10.12.2021р. №306895 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500грн. за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що свідчить про її протиправність. /а.с.88-92/

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладені договір про надання правової допомоги від 18.02.2022р. №1/1, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 18.02.2022р. №1/1, акт наданих послуг від 21.02.2021р., додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 18.02.2022р. №1/1, акт наданих послуг від 13.07.2022р. /а.с.15-17, 66-67/

Відповідно до чч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, адвокатом складено акти наданих послуг від 21.02.2021р. та від 13.07.2022р. з детальним описом виконаних робіт, з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвоката у формі гонорару, загальний розмір якого складає 5200грн.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката в судах першої та апеляційної інстанції обсяг наданих матеріалів до судів першої та апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтовану необхідність зменшення розміру таких витрат до 3000грн., з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки.

Крім того, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 2481грн.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки від 10.12.2021р. №306895 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500грн. за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки () на користь ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_5 ), судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрасбезпеки () на користь ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 2481грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.