Справа № 440/9081/22
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 жовтня 2022 рокум. Полтава Справа № 440/9081/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті ( пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) про скасування постанови про накладення арешту усього невизначеного майна та заборону його реалізації, -

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті скасувати постанову головного державного виконавця Полтаввського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) Тіхоміровою Юлією Володимирівною про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно у виконавчому провадженні №67750212 від 06.12.2021 про арешт усього невизначеного майна належного ОСОБА_1 та заборону його реалізації.

Позовну заяву належить залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктами 2, 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У ході з`ясування питання, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, суддя встановив наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суд встановив, що відповідачем у даній справі позивач вказує Державної служби України з безпеки на транспорті ( пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135), проте, в прохальній частині позовної заяви позивач просить

постанову головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Тіхомірової Юлієї Володимирівни про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно у виконавчому провадженні №67750212 від 06.12.2021.

Вказана обставина унеможливлює прийняття до провадження даної позовної заяви, оскільки вона містить розбіжності, а саме, позивач вказує, що відповідачем є Державна служба України з безпеки на транспорті в той час коли в мотивувальній та прохальній частині вказує на протиправність постанови головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Тіхомірової Юлії Володимирівни про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно у виконавчому провадженні №67750212 від 06.12.202.

Окрім цього, у позові вказано треті особи: Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми), Головний державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми).

Згідно зі частиною п`ятою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. За визначенням третя особа - особа, на права чи обов`язки якої може вплинути рішення у справі.

Позивачем не обґрунтовано, на які права та обов`язки третіх осіб може вплинути рішення у даній адміністративній справі.

Вирішуючи питання, чи позов подано у строк, установлений законом, суд встановив, що, як вбачається з мотивувальної та прохальної частини позову, позивач оскаржує постанову державного виконавця про арешт майна боржника ВП №67750212, яка прийнята 06 грудня 2021 року.

Згідно з частини 5 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, відповідно до пункту першого частини другої статті 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та враховано судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 826/17879/17.

Разом з тим, Конституційний Суд України у Рішенні від 07.07.1998 № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин 2 і 3 статті 84 та частин 2 і 4 статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: "Термін "дні", якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 287 КАС України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм КАС України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Суд зазначає, що КАС України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, при цьому стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів.

Так, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині 1 статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

У постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року по справі №440/1290/19 також викладено правову позицію, згідно якої статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 287 КАС України передбачено право вибору особи порядку оскарження рішень державного виконавця. При цьому, такі оскарження є альтернативним способом захисту своїх прав. Скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження рішень державного виконавця, а саме зверненням з позовною заявою до суду, де відповідачем є відповідний орган ДВС, позивач повинен керуватися статтею 287 КАС України, якою встановлено десятиденний строк для звернення, від дати отримання таких рішень, який обчислюється календарними днями.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження дій виконавця законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі 19 жовтня 2022 року, а отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском десятиденного строку на звернення до суду, встановленого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з цим, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою.

В обгрунтування заявлено клопотання позивач зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 122 України для адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. який обчислюється з дня коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказує, що про постанову головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Тіхомірової Юлії Володимирівни про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно у виконавчому провадженні №67750212 від 06.12.202 дізнався 07 червня 2022 року. Після чого 07 червня 2022 року звернувся до Полтавського районного суду із заявою про скасування вищевказаної постанови, 24 червня 2022 року Полтавський районний суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та скасував постанову головного державного виконавця Полтавського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Суми) Тіхомірової Ю.В. від 06.12.2021 №67750212, однак, Полтавський апеляційний суд 08 вересня 2022 року скасував рішення Полтавського районного суду від 24.06.2022 в цій частині. 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 знову звернувся до Полтавського районного суду із заявою про скасування спірної постанови державного виконавця. 13.09.2022 Полтавський районний суд постановив ухвалу про направлення адміністративної справи за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду. 10.10.2022 Полтавський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про повернення позовної заяви, позивач отримав її 13 жовтня 2022 року, а тому вважає строк на оскарження постанови державного виконавця від 06.12.2021 року № 67750212 не пропущеним.

З огляду на вищевказане позивач помилково вважає, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження дій виконавця законодавством встановлено шестимісячний строк, разом з цим позивачем не надано доказів отримання оскаржуваної постанови державного виконавця або ознайомлення із спірною постановою саме 07.06.2022, що позбавляє суд можливості визначити строк, з якого необхідно відраховувати десятиденний термін оскарження спірного рішення.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зазначити причини пропуску строку, які можуть бути визнані судом поважними (докази отримання або ознайомлення із спірною постановою).

Відтак, позовну заяву подано без додержання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України подання позовної заяви без додержання вимог статті 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті ( пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) про скасування постанови про накладення арешту усього невизначеного майна та заборону його реалізації - залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання:

- уточненої позовної заяви з зазначенням в позовній заяві відповідача (повне найменування, місцезнаходження; поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса), стосовно якого стосуються позовні вимоги, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- уточненої позовної заяви з виключенням з переліку учасників справи третіх осіб: Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми), Головний державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) або обґрунтуванням того, яким чином рішення у справі може вплинути на права та/або обов`язки цих третіх осіб;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зазначити причини пропуску строку, які можуть бути визнані судом поважними (докази отримання або ознайомлення із спірною постановою).

Всі подані документи слід подавати у кількості відповідно до учасників справи.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.С. Бойко