Справа № 580/3983/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Черкаси

24 жовтня 2022 року справа № 580/3983/22

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (без виклику учасників справи в судове засідання) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС у Черкаській області про визнання протиправним рішенням,

встановив:

05 вересня 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління ДМС в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.03.2021 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.04.2021 №15 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області направити інформацію до ДМС України та в Адміністрацію Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.03.2021 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того позивач просить поновити строк звернення до суду, обгрунтовуючи тим, що про існування оскаржуваного рішення дізнався лише з інформації , яку відповідач надав на адвокатський запит позивача.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено провести у спрощеному позовному провадженні (без виклику учасників справи в судове засідання).

Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обгрунтоване тим, що про рішення, яким скасовано рішення про набуття позивачем громадянства України його повідомлено листом УДМС у Черкаській області від 25.03.2021 №7101.6.1.-2227/71.1-21. 12.04.2021 на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» прийнято рішення за №15 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, виданого 24.01.2009. Водночас позивачу скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321. Про прийняте рішення позивача поінформовано листом УДМС у Черкаській області від 12.04.2021 №7101.3-2771/71.1-21 з наданням копії вказаного рішення.

Крім того, відповідач зазначив, що 26.06.2021 під час перетину позивачем державного кордону України в с. Гоптівка Харківської області в останнього працівниками Державної прикордонної служби України вилучено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , як таку, що визнана недійсною у встановленому Законом порядку. Вказана обставина підтверджується протоколом вилучення (тимчасового затримання) паспортного документа від 26.06.2021, в якому міститься власноручний підпис позивача.

Таким чином, вбачається, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17 і врахована судом.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.03.2021 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.04.2021 №15 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області направити інформацію до ДМС України та в Адміністрацію Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.03.2021 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів він дізнався лише 13.07.2022 з інформації УДМС у Черкаській області на адвокатський запит. Отже, строк коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів обчислюється саме 13.07.2022.

У зв`язку з наведеним просив вважати поважними причини пропуску строку на оскарження вказаних рішень суб`єкта владних повноважень та поновити строк на їх оскарження.

При з`ясуванні питання щодо подачі адміністративного позову в межах строку звернення, суд має встановити день коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Так, судом встановлено, що оскаржуване рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням прийнято відповідачем 24.03.2021, отже останнім днем звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права мало б бути 24.09.2021.

Оскаржуване рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну прийнято відповідачем 12.04.2021, отже останнім днем звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права мало б бути 12.10.2021.

В клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду відповідач зазначив, що про прийняте рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням позивача повідомлено листом УДМС у Черкаській області від 25.03.2021 №7101.6.1.-2227/71.1-21. 12.04.2021 відповідачем, на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» прийнято рішення за №15 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, виданого 24.01.2009 та скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321. Про прийняте рішення позивача було поінформовано листом УДМС у Черкаській області від 12.04.2021 №7101.3-2771/71.1-21 з наданням копії вказаного рішення.

Суд зазначає, що 26.06.2021 під час перетину позивачем державного кордону України в с. Гоптівка Харківської області в останнього працівниками Державної прикордонної служби України вилучено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , як таку, що визнана недійсною у встановленому Законом порядку.

Вказана обставина підтверджується протоколом вилучення (тимчасового затримання) паспортного документа від 26.06.2021, в якому міститься власноручний підпис позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до законодавства України скасування посвідки на постійне проживання є наслідком скасувань дозволу на імміграцію в Україну та рішення про набуття громадянства України.

З позовною заявою до суду позивач звернувся лише 05.09.2022, що вбачається з відбитку печатки канцелярії Черкаського окружного адміністративного суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що починаючи з 24.09.2021 чи 12.10.2021 до 05.07.2022 (дата звернення з адвокатським запитом до відповідача) позивачем вчинялися дії щодо з`ясування обставин, за яких позивач вважав, що його права були порушені й після того, як було вилучено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 при перетині ним державного кордону України в с. Гоптівка Харківської області.

А відтак, підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, є неповажними.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду, з позовом з пропуском установленого процесуальним законом шестимісячного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач вважає, що строк звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів слід обчислювати з дня коли він дізнався про порушене право, а саме 13.07.2022 з дня отримання відповіді на адвокатський запит.

Зазначені позивачем підстави пропуску не можуть бути визнані поважними, оскільки суд не вбачає об`єктивних непереборних перешкод, які унеможливлювали звернення до суду у найкоротший строк з моменту вилучення посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , як такої, що визнана недійсною у встановленому Законом порядку.

Судом також зауважується, що позивачем не надано доказів, які б свідчили, що ним вчинялися дії щодо з`ясування обставин скасування йому посвідки на постійне проживання ІН № НОМЕР_2 . Таким чином позивач не вчиняв жодних активних дій, спрямованих на з`ясування причин та підстав прийняття відповідачем оскаржуваних рішень. Зазначена пасивна поведінка позивача свідчить про байдужість до своїх прав та небажання дізнатися про них.

Крім того, про пасивність поведінки позивача свідчить також і той факт, що навіть за правовою допомогою до адвоката позивач, перебуваючи в Україні з 26.06.2021 по 03.07.2021, з 11.12.2021 по 14.12.2021 та з 08.05.2022 по теперішній час, звернувся лише 28.06.2022 (дата підписання відповідного договору, зазначена в адвокатському запиті адвоката Богдан Л.С. від 05.07.2022 №07гор22), тобто більше ніж через рік з моменту, коли дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 41-44 свої постанови від 09.02.2022 у справі №9901/65/20 зазначила, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (пункт 42 Постанови).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (пункт 43 Постанови).

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (пункт 44 Постанови від 09.02.2022 у справі №9901/65/20).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, Європейським судом з прав людини сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не надано

Необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та враховано судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 826/17879/17 (ЄДРСР 80168959).

Оскільки, суд дійшов висновку про недостатність вказаних причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Відповідно до статті 240 частини 1 пункту 8 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Проаналізувавши подані учасниками справи матеріали, суд приходить до висновку, що вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до суду є неповажними.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а тому вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати, що норма статті 240 частини 1 пункту 8 КАС України є імперативною і у суду існує обов`язок, при встановленні судом факту пропуску строку звернення до адміністративного суду, залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 122,123, 240, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління ДМС у Черкаській області про визнання протиправними рішень - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО