Справа № 640/36450/21
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про роз`яснення судового рішення

18 жовтня 2022 року м. Київ № 640/36450/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мамедової Ю.Т., розглянувши у спрощеному провадженні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2022 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням її максимального розміру та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати позивачу пенсію відповідно до розрахунку, без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати призначення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Мамедовою Ю.Т. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено повністю.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23.02.2022 року.

03 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з заявою, у якій просить суд роз`яснити вищевказане судове рішення у справі № 640/36450/21, а саме:

- чи покладено на відповідача зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому після проведення перерахунку з інших дат, зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації, тощо;

- чи допускає дане судове рішення встановлення обмежень максимального розміру пенсії позивача в цілому, або на конкретну дату;

- чи задовольняв суд вимогу позивача про призначення в твердій сумі або в сумі на певну дату, чи відповідно до розрахунку до пенсійної справи.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.09.2022 № 2600-0202-8/114837, рішенням суду не покладено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому після проведення перерахунків пенсії з інших дат, зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації, тощо.

Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частин першої, другої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

З системного аналізу наведеної правової норми вбачається, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність, що створює перешкоди або унеможливлює його виконання.

Згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 визначено, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як уже зазначалось, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2022 у справі № 640/36450/21 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з моменту призначення з обмеженням її максимального розміру.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 26 вересня 2019 року без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.09.2022 року № 2600-0202-8/114837, в серпні 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2022 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 26.09.2019 року по 31.08.2022 року та нараховано кошти в сумі 374 074,35 грн.

В той же час, починаючи з 01.09.2022 року ГУ ПФУ повторно застосувало обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, що підтверджується розрахунком пенсії позивача від 01.09.2022 р., оскільки, як вважає пенсійний орган, судом не покладено обов`язку не застосовувати таке обмеження у подальшому.

Відповідно до ч. 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, починаючи з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2021 року по справі № 300/633/19 та від 21 вересня 2021 року по справі № 370/2610/17.

Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого, під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція, якою є позиція Верховного Суду у вже згаданих вище постановах від 10 вересня 2021 року по справі № 300/633/19 та від 21 вересня 2021 року по справі №370/2610/17.

В указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (набрав чинності 01 січня 2017 року) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Крім того, суд зазначає, що в судовому рішенні від 24 січня 2022 року не встановлено строку застосування виплати без обмеження максимальним розміром. Тобто, дія судового рішення від 24 січня 2022 року не обмежена фактичним його приведенням ГУ ПФУ у м. Києві до виконання.

Таким чином, положення статті 43 Закону №2262-ХІ1 не передбачає обмеження розміру виплати пенсії під час чи після перерахунку такої пенсії.

З викладеного вбачається, що відсутні правові підстави для повторного застосування пенсійним органом обмеження максимального розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 , що було встановлено у рішенні суду 24 січня 2022 року.

Щодо прохання позивача роз`яснити, чи задовольняв суд вимогу позивача про призначення пенсії в твердій сумі або в сумі на певну дату, чи відповідно до розрахунку у пенсійній справі, суд зазначає, що предметом спору у справі було визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з моменту призначення з обмеженням її максимального розміру та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 26 вересня 2019 року без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

Саме на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві покладено обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача, який відображається у розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі. Відтак, сума пенсії позивача відображається у розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі, який формується Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві і повинна виплачуватись згідно такого розрахунку.

Приймаючи до уваги викладене в сукупності, керуючись статтями 243, 248, 250, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задовольнити.

2. Роз`яснити, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2022 року у справі № 640/36450/21 повинно виконуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві без обмеження терміном такого виконання.

3. Роз`яснити, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2022 року встановлено відсутність правових підстав для застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, а тому, за відсутності внесення змін до відповідного законодавства України, відсутні підстави для застосування такого обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром після проведення перерахунку пенсії згідно рішення від 24.01.2022 року у справі № 640/36450/21.

4. Роз`яснити, що сума пенсії ОСОБА_1 відображається у розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі, який формується Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві і повинна виплачуватись ОСОБА_1 згідно такого розрахунку без обмеження максимальним розміром.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини п`ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено. Згідно частини першої статті 295 та статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Т. Мамедова