Справа № 826/10374/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Київ № 826/10374/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ «Пожіновація»

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ «Пожіновація» (далі по тексту - позивач, ТОВ «КФ «Пожіновація») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держпраці), у якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки обладнання, що працює під тиском протягом 11 - 12 квітня 2016 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафних санкцій від 06 травня 2016 року №000633.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на мораторій на здійснення перевірок у спірному періоді та відсутність підстав для проведення перевірки позивача, оскільки позивач за 2015 рік мав дохід 15149701 грн і будь-які інші підстави, визначені пунктом 3 Перехідних положень відсутні, а проведення перевірки є протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2016 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10374/16 та призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ Держпраці не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки норми Закону 76-VIIІ щодо обмежень у проведенні перевірок є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону №71- VIIІ є спеціальними щодо спірних відносин, відповідно до яких критерієм визначення переліку підприємств, на які не поширюються обмеження щодо проведення перевірки, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів), а тому дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 12 жовтня 2017 року №7793 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2017 року визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/10374/16 та вказану справу 19 жовтня 2017 року передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/10374/16 та призначено справу до судового розгляду.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом викладення його у новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з наведеним, розгляд цієї справи продовжено судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Зважаючи на зміни, внесені до процесуального законодавства, суд визначив порядок розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, заяв/клопотань до суду не направляв, причини неявки не повідомив.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наявності в матеріалах адміністративної справи письмово викладеної позиції відповідача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Наказом ГУ Держпраці від 21 березня 2016 року №451 про затвердження плану проведення перевірок суб`єктів господарювання (виробничих об`єктів) на ІІ квартал 2016 року, на виконання вимог законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про охорону праці», «Про відпустки», Кодексу законів про працю України, розпорядження КМУ від 16 вересня 2015 року №929-р, керуючись положенням «Про Головне управління Держпраці у Київській області», затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 06 травня 2015 року №15 затверджено План проведення перевірок суб`єктів господарювання (виробничих об`єктів) на ІІ квартал 2016 року, пунктом 12 додатку до якого зазначено перевірку дотримання вимог технічного регламенту безпеки обладнання, що працює під тиском ТОВ «КФ «Пожіновація» з 11 по 12 квітня 2016 року.

На виконання зазначеного наказу відповідачем видано повідомлення про проведення планової перевірки від 31 березня 2016 року №11/13/01, отримане ОСОБА_1 31 березня 2016 року та направлення на проведення перевірки від 11 квітня 2016 року №11/13/02 про проведення перевірки обладнання, що працює під тиском ТОВ «КФ «Пожіновація» 11-12 квітня 2016 року.

За наслідками проведеної перевірки обладнання позивача, що працює під тиском, відповідачем складено акт перевірки характеристик продукції від 12 квітня 2016 року №11/13/03 (далі по тексту - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення пункту 60 Технічного регламенту безпеки обладнання, що працює під тиском, затвердженого постановою КМУ від 19 січня 2011 року №35, а саме: відсутній знак відповідності технічному регламенту на вогнегаснику порошковому ВП-50, виробництва ТОВ «Пожтехніка»; в акті міститься відмітка про відмову від підпису та про направлення поштою.

12 квітня 2016 року відповідачем складено протокол №000633 про виявлене(і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» про виявлене порушення на підставі акта перевірки.

06 травня 2016 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафних санкцій №000633, відповідно до якої за результатами розгляду справи - акта перевірки, встановлено що ТОВ «КФ «Пожіновація» порушило вимоги пункту 1 частини третьої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: є юридичною особою, яка реалізовувала продукцію (вогнегасник порошковий ВП-50), щодо якої відсутній знак відповідності технічному регламенту, за що передбачена відповідальність згідно пункту 1 частини третьої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», на позивача накладено штраф у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 4250,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до положень постанови КМУ від 11 лютого 2015 року № 100 та розпорядження КМУ від 16 вересня 2015 року № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Держпраці України у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі по тексту - Положення №96), Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Головне управління Держпраці у Київській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про таке управління.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 Положення №96 Державна служба України з питань праці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Таким чином, ГУ Держпраці у Київській області, як територіальний орган Держпраці України, наділене повноваженнями державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Позивач, мотивуючи позовні вимоги щодо незаконності проведення планової перевірки, посилається на наявність мораторію на проведення перевірок суб`єктів господарювання, встановленого Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ (далі по тексту - Закон № 71).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень вказаного Закону, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК України. В той же час, зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб`єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібно роздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відтак, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини.

Крім того, відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання ГУ Держпраці, суд доходить висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів у розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ не можуть поширюватись на ГУ Держпраці, як помилково стверджує позивач.

Крім того, 28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набув чинності 01 січня 2015 року (далі по тексту - Закон № 76).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 76 установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, на період з січня по червень 2015 року поширювалось обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Державною інспекцією з питань праці та її територіальними органами.

Проте, оскільки дія вищевказаного мораторію закінчилась, починаючи з 01 липня 2015 року проведення заходів державного контролю за дотриманням законодавства про працю у загальному порядку відновилось.

Відтак, дії відповідача в частині проведення планової перевірки на позивача узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Крім того, на переконання суду норми Закону № 76, зокрема щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону № 71, у вказаній частині, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Щодо виявлених по суті порушень пункту 60 Технічного регламенту безпеки обладнання, що працює під тиском, затвердженого постановою КМУ від 19 січня 2011 року №35, а саме: відсутній знак відповідності технічному регламенту на вогнегаснику порошковому ВП-50, виробництва ТОВ «Пожтехніка», позивачем не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів у спростування зазначеного порушення.

З урахуванням викладеного, оскільки позивачем не зазначено жодних інших підстав протиправності дій відповідача щодо проведення перевірки та винесеної за наслідками такої перевірки оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги документально та нормативно не підтверджені та, відповідно, не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ «Пожіновація» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська