Справа № 521/12782/21
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/521/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26.10.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання - Трояненко А.Ю.,

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - Байло Є.С. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 04.04.2022 року позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено повністю.

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 - Байло Є.С. із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Байло Є.С. про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду.

07.10.2022 року на адресу суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № ЕП-13205) від представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - Кривоносової І.Є., в якому просить суд зменшити витрати на правничу допомогу зазначену у заяві про стягнення витрат до розміру одного прожиткового мінімуму на 2022 рік.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд заяви без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в поданих до суду запереченнях просив розглянути справу за відсутності представника управління.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.9 ст. 96 КУпАП, згідно постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 02.04.2020 року закрито. Проте не вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року було залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в тому числі якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 10.08.2022 року не було вирішено питання розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Байло Євгеном Сергійовичем, укладено Договір про надання правничої допомоги №12-08/21 від 12.08.2021 року. До вказаного договору було укладено додаткову угоду, яка врегулювала гонорарні відносини по договору.

Вказана додаткова угода визначає погодинний розмір гонорару адвоката, щодо підготовки процесуальних документів у справі та фіксований розмір гонорару щодо участі у судовому засіданні та становить 1000 грн. за годину роботи або за прибуття до суду для участі у судовому засіданні, на відповідну дату, призначену судом.

04.04.2022 року сторонами було підписано акт наданих послуг із зазначенням кількості витрачених годин та кількості наданих послуг.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з Акту надання послуг №1 від 04.04.2022 року адвокатом виконані роботи:

- підготовка та подання до суду позовної заяви;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 27.09.2021 року на 11-00 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 18.10.2021 року на 11-15 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 06.12.2021 року на 10-00 год.;

- аналіз поданого відповідачем Відзиву та підготовка відповіді на Відзив;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 07.02.2022 року на 10-00 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 04.04.2022 року на 11-00год.;

Загальна вартість правничої допомоги становить 13000 грн.

На підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду меморіальний ордер №@2P L781080 банківському рахунку адвокатського бюро «БАЙЛО» щодо сплати позивачем гонорару адвокату Байло Є.С. у розмірі 5000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з явкою до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання таким правом.

Верховний Суд у постанові від30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

Отже, з урахуванням задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Байло Є.С. про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяча) гривень 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 26.10.2022 року.

Суддя О.С. Леонов

26.10.22