Справа № 160/3382/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/3382/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року (м. Дніпро, суддя Ніколайчук С.В.) у справі № 160/3382/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач або скаржник), в якому просив:

-визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 року позивачу, що викладені в листі головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.01.2022 року за N 1006-38718/М-01/8-0400/22 та скасувати рішення N від 08.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії;

-зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 року позивачу з 29.09.2020 року виходячи з вислуги років - 25 років 01 місяць 25 днів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано зокрема тим, що на день звільнення 20.11.2018 з Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України календарна вислуга років позивача складала 21 років 09 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 25 років 01 місяців 19 днів, однак відповідно до норм Закону №2262-XII для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років не менш ніж 25 календарних років і більше. Скаржник зазначає, що вимога про призначення пенсії позивачу за вислугу років з 29.09.2020 є передчасною.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції 29.09.2021 року направлено до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання щодо призначення пенсії позивачу.

Згідно з протоколом за пенсійною справою N від 15.11.2021 року позивачу призначена пенсія за вислугу років з 01.11.2021 року, проте, 08.12.2021 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсія позивачу скасована.

13.12.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відповіді, на яких підставах скасована пенсія.

Листом від 11.01.2022 року N 1006-38718/М-01/8-0400/22 та рішенням від 08.10.2021 року N головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у призначені пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю права на призначення пенсії за вислугу років, яке обґрунтовано тим, що для призначення пенсії за вислугу років особам звільненим зі служби у період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року і на день звільнення зі служби необхідно мати вислугу років 24 календарних роки і більше. Призначення та виплата пенсії у листопаді відбулась через технічний збій в програмному забезпеченні.

Відповідно до наказу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (N 89)" від 20.11.2018 року. N 280/ОС-18, вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчислені встановить 21 рік 09 місяців 14 днів, у пільговому - 25 років, 01 місяць, 25 днів.

Не погоджуючись з наведеними висновками відповідача, викладеними у листі від 11.01.2022 року N 1006-38718/М-01/8-0400/22 та рішенні від 08.10.2021 року N , та вважаючи відмову у призначені пенсії протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою N 393. Відтак, посилання відповідача в рішенні від 08.10.2021 року N , що на день звільнення позивача з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України його календарна вислуга років складає 21 рік 09 місяців 14 днів, тоді як призначення пенсії за вислугу років відповідно до вищезазначеного Закону календарна вислуга років має складати не менше ніж 24 календарні роки, є безпідставними і не можуть розцінюватися як законні підстави для не призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 3 ст. 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі Закон № 2713-IV) визначено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Приписами ч. 4 ст. 23 Закону № 2713-IV встановлено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Приписами частини 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно положень частини 2 статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей затверджено постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 (далі Порядок №393).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Відповідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Крім того, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 Верховний Суд відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наказу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (N 89)" від 20.11.2018 року N 280/ОС-18 вбачається, що вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчислені встановить 21 рік 09 місяців 14 днів, у пільговому - 25 років, 01 місяць, 25 днів.

Відтак, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №480/4241/18, колегія суддів зазначає, що наявної у позивача вислуги років достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років незалежно від віку відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Натомість, доводи апеляційної скарги, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, є безпідставними.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 160/3382/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов