Справа № 480/4792/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року Справа № 480/4792/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4792/22
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не здійсненні позивачу виплату додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за травень 2022 року в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду як військовослужбовцю, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Україна від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану" за травень 2022 року в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. з урахуванням раніше проведених виплат.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу на посаді командира відділення радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військовій частині НОМЕР_1 .
В травні 2022 року знаходився в Донецькій області та брав безпосередню участь у бойових діях, здійснював заходи з національної безпеки та оборони, надавав відсіч і стримування збройної агресії військам Російської Федерації та незаконним формування так званих ЛНР і ДНР в межах виданих бойових наказів. Тобто, позивач має право на отримання додаткової винагороди за травень 2022 року в сумі 100 000,00 гри. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України. Разом з тим, у червні 2022 року, тобто за травень він отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 7771,00 грн.
Позивач вважає, що поряд із основним видом грошового забезпечення не здійснено нарахування та виплату вказаної додаткової винагороди та вважаючи такі дії відповідача протиправними звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, з наданням строку відповідачеві для подання заперечень проти такого розгляду.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що дійсно, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн., проте, виплата такої винагороди здійснюється на підставі наказу командира у разі безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам врегульований наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, пункт 17 якого передбачає, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватись за окремим рішенням Міністра оборони України. Так, на момент коли виникли спірні правовідносини, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 абзацом 10 пункту 10 якого встановлювалось, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. не включаються військовослужбовці які вчинили дії (бездіяльність) що мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги те, що за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу № 449 від 27.05.2022, було встановлено що 18.05.2022 військовослужбовці роти РХБЗ, у тому числі і позивач, не виконали бойове розпорядження командира щодо зайняття й утримання оборони довірених їм позицій і самовільно залишили поле бою, у зв`язку з чим в їх діях убачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого статтею 429 Кримінального кодексу України, додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн. цим військовослужбовцям не виплачувалась.
Крім того, відповідач звернув увагу на те, що згідно з пунктом 2 наказу командира Військової частини № НОМЕР_2 від 06.06.2022 прийнято рішення відсторонити військовослужбовців, в т.ч. і позивача, від займаної посади та не виплачувати їм додаткову грошову винагороду за травень 2022 року. Згаданий наказ є чинним і позивачем не оскаржувався.
Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 35-37).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 475 від 14.07.2020 р. старшину ОСОБА_1 вважати таким, що з 14.07.2020 прийняв посаду головного сержанта - командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту Військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 97).
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 113 від 08.05.2022, на виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 502/2/3/2/1156/ОКП від 04.05.2022, особовий склад військової частини 08.05.2022 прибув для відсічі збройної агресії держави-терориста російської федерації проти України на території Донецької, Луганської та Харківської областей (а.с. 40).
Наказом № 426 від 06.06.2022 військовослужбовці, в тому числі і позивач, були відсторонені від займаних посад та зараховані у розпорядження відповідних командирів військової частини. Одночасно, вказаним наказом вирішено не виплачувати цим військовослужбовцям додаткову грошову винагороду за травень 2022 року (а.с. 71 зворотній бік - 72).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 та № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного часу продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30.000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100.000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100.000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.
У даній справі, стверджуючи про допущення відповідачем протиправної бездіяльності під час нарахування та виплати додаткової винагороди у травні 2022 року в сумі 100000, 00 грн., позивач вказує на те, що незважаючи на телеграму Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022, встановлені службовим розслідуванням обставини, не могли бути підставою для позбавлення його права на отримання додаткової винагороди.
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ (а.с. 73-75).
Пунктом 10 вказаного рішення встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 грн. або 30 000, 00 грн. не включаються, зокрема, ті військовослужбовці які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за той місяць, у якому здійснено таке порушення, а також ті, у діях (бездіяльності) яких є ознаки кримінального або адміністративного правопорушення.
За таких обставин, з огляду на те, що факт відмови позивача виконувати бойовий наказ (розпорядження), а також факт вчинення ним у травні 2022 року дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 429 Кримінального кодексу України, встановлено службовим розслідуванням, результати якого не оскаржувались, суд робить висновок про те, що у відповідача були правові підстави для не включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у травні 2022 року.
Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо необґрунтованості висновків службового розслідування, оскільки ці обставини не є предметом розгляду у справі, що розглядається.
Також суд вважає помилковими і твердження позивача стосовно незастосування рішення Міністра оборони України про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, доведене до відома телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022, оскільки на виконання пункту 17 Порядку № 260, під час дії воєнного стану при нарахуванні військовослужбовцю грошової винагороди, військові частини зобов`язані застосовувати рішення Міністра оборони України.
Крім того, суд наголошує на тому, що згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що незважаючи на встановлений обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку доказування тих обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги.
Як уже зазначалось судом, додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн. виплачується військовослужбовцям в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
В той же час, зазначаючи про наявність права на отримання у травні 2022 року додаткової винагороди в максимальному розмірі 100000,00 грн., ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження своєї безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом всього місяця, тобто у період з 01 по 31 травня 2022 року.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана бездіяльність Військової частини щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у травні 2022 року в розмірі 100000,00 грн. відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук