Справа № 160/12795/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
23.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АДВЕРС" до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317765 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317771 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317768 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317764 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317767 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317769 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317763 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317770 від 23 червня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317966 від 03 серпня 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317967 від 03 серпня 2022р.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 23.08.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 29.08.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 29.08.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- належної якості (читабельні) акти, на підставі яких були складені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу: №317765 від 23 червня 2022 року; №317771 від 23 червня 2022 року; №317768 від 23 червня 2022 року; №317764 від 23 червня 2022 року; №317767 від 23 червня 2022 року; №317769 від 23 червня 2022 року; №317763 від 23 червня 2022 року; №317770 від 23 червня 2022 року; №317966 від 03 серпня 2022 року; №317967 від 03 серпня 2022 року; №317765 від 23 червня 2022 року; №317771 від 23 червня 2022 року; №317768 від 23 червня 2022 року; №317764 від 23 червня 2022 року; №317767 від 23 червня 2022 року; №317769 від 23 червня 2022 року; №317763 від 23 червня 2022 року; №317770 від 23 червня 2022 року; №317966 від 03 серпня 2022 року; №317967 від 03 серпня 2022 року.
26.09.2022 року відповідачем суду подано відзив на позовну заяву позивача, а також долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
28.09.2022 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву товариства.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 21.10.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно із пунктом 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Позивач вказує, що ні позивач, ні уповноважена особа суб`єкта господарювання, не була належним чином, повідомлена про час і місце розгляду справи про порушення.
З огляду на викладене звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування правової позиції зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Як вбачається, перевізником не було отримано ні дозволу, ні внесено плату за проїзд.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку №№879 наведене визначення поняття «великовагові та великогабаритні транспортні засоби» - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Пункт 25 Правил в свою чергу зазначає, що «Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб".
Однак, відповідач вказує, що ні під час здійснення перевірки, ні під час вирішення питання щодо притягнення до відповідальності документів, які б підтверджували право Позивача на рух дорогами загального користування з перевищенням нормативних вагових параметрів відповідачу надано не було.
Щодо Методики зважування транспортного засобу, зазначити про таке.
Ваги автомобільні для зважування в русі є технічно справними, про що зазначалось вище та на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні документи.
Посилання позивача на проведення габаритно-вагового контролю без врахування методики затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології Відповідач вважає необґрунтованим та звертає увагу суду на те, що п. 19 Порядку №879 передбачав регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, але постановою КМУ № 671 від 30.08.2017 зазначений пункт було виключено з Порядку №879.
З огляду на зазначене станом на 30.04.2021 року (дата проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача) необхідність використання посадовими особами Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю будь-якої методики не передбачена нормативно-правовим актом.
Щодо доводів позивача стосовно того, що предметом перевезення являвся подільний вантаж, який зміщується під дією мінімальних сил, при цьому, загального перевантаження транспортного засобу не було, а відповідачем не доведено існування методики поосьового зважування, вказують про таке.
Обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 року №363 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також -Правила перевезення) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.
Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Згідно із пунктом 12.1 Глави 12 Правил перевезення при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Згідно із пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.
Обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.
Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Щодо обладнання габаритно-вагового комплексу, вказують про таке.
Відповідно до п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури від 28.07.2016 №255, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Зважування транспортного засобу здійснювалося виключно на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки про що свідчить Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відповідно до п.11 Порядку 879.
Щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи.
Отже, відповідно до інформації Укрпошти вже 16.06.2022 року та 27.07.2022 року відправлення знаходилось у точці видачі/доставки за місцем реєстрації позивача та не було вручено позивачу під час доставки.
На думку відповідача, вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати ці повідомлення, однак не скористався своїм правом.
Щодо строків розгляду справ, зазначають, що на їх думку, адміністративно-господарська санкція винесена Відділом у відповідності зазначених норм та у визначений термін.
Щодо застосування санкцій за відсутності на момент проведення перевірки документів, вказують, що ні під час здійснення перевірки, ні у подальшому водієм не було надано документів, саме тому накладено адміністративно-господарський штраф за абзацом 3, частини 1, статті 60 Закону до позивача.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, посадовими особами Укртрансбезпеки проводились рейдова перевірка.
26.11.2021 року інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті було зупинено автомобілі, які належить ТОВ ФІРМА «АДВЕРС»: РЕНО, державний номер НОМЕР_1 ; РЕНО, державний номер НОМЕР_2 ; ФОРД, державний номер НОМЕР_3 , здійснено перевірки.
Під час здійснення перевірки посадовими особами відповідача, було встановлено, що на момент проведення перевірки 26.11.2021 року в транспортному засобі Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний аналоговим тахографом відсутній щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія (тахокартка), який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція № 385) повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.
Згідно матеріалів справи, водій з актом ознайомився, від підпису та пояснень відмовився тим самим погодився з виявленим порушенням.
Зважаючи на вказані обставини, посадовими особами Укртрансбезпеки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 328078 від 26.11.2021 року.
Також, посадовими особами відповідача, 26.11.2021 року було встановлено, що на момент проведення перевірки в транспортному засобі Renault, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який обладнаний аналоговим тахографом відсутній щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія (тахокартка), який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. №385 (далі - Інструкція № 385) повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.
Водій з актом ознайомився, від підпису та пояснень відмовився тим самим погодився з виявленим порушенням.
Зважаючи на вказані обставини, посадовими особами Укртрансбезпеки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 328077 від 26.11.2021 року.
26.12.2021 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_4 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на одиночну вісь склало 11 550 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 5% перевищення параметрів від нормативу.
З огляду на викладене, посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0070868 від 26.12.2021 року, а також Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0074079 від 26.12.2021 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України посадовими особами відповідача було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325507 від 26.12.2021 року.
08.01.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_5 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на одиночну вісь склало 11 900 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 8,2% перевищення параметрів від нормативу.
З огляду на викладене, посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0052518 від 08.01.2022 року, а також Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0074252 від 08.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325552 від 08.01.2022 року.
З огляду на вказані обставини, посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0052519 від 08.01.2022 року, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0074253 від 08.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з наведеним та виявлення вказаного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325553 від 08.01.2022 року.
17.01.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_7 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на одиночну вісь склало 12 000 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 9% перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене, посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0070987 від 17.01.2022 року, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0074186 від 17.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325647 від 17.01.2022 року.
18.01.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_8 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на строєну вісь склало 23 750 кг при допустимій нормі 22 000 кг, що складає 7,96% перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0052555 від 18.01.2022 року, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0074259 від 18.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325559 від 18.01.2022 року.
18.01.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_9 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на строєну вісь склало 23 850 кг при допустимій нормі 22 000 кг, що складає 8,4% перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0052553 від 18.01.2022 року, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0074260 від 18.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5 відсотків до 10 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325560 від 18.01.2022 року.
19.01.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено ваговий контроль транспортного засобу Ford, реєстраційний номер НОМЕР_10 , за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме: навантаження на одиночну вісь склало 13 400 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 21,8% перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене посадовими особами Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0070989 від 19.01.2022 року, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0074188 від 19.01.2022 року.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 325650 від 19.01.2022 року.
19.01.2022 року посадовими особами відповідача було встановлено, що на момент проведення перевірки в транспортному засобі Ford, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який обладнаний цифровим тахографом відсутня роздруківка даних роботи водія, водій не використовує особисту картку водія, яка відповідно до п. 3.3. Інструкції повинна знаходитись у водія і надаватись.
Встановлено, що водій з актом ознайомився, від підпису та пояснень відмовився тим самим погодився з виявленим порушенням.
Зважаючи на зазначене посадовими особами Укртрансбезпеки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 327138 від 19.01.2022 року.
Згідно матеріалів справи, встановлено, що Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в адресу позивачу було направлено поштою повідомлення про розгляд справи, в якому зазначалося про необхідність явки до Управління для розгляду справи на 23.06.2022 року та на 03.08.2022 року.
Позивач на розгляд справи не з`явився, пояснень та заперечень, щодо порушень відображених в акті не надав, у зв`язку із чим, виконуючим обов`язки начальника Відділу було проведено розгляд актів та винесено постанови про застосування адміністративно - господарських штрафів № 317765, № 317771, № 317768, № 317764, №317769 №317767, № 317770, № 317763 від 23.06.2022 та № 317967, № 317966 від 30.08.2022, відповідно до яких до Позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф.
Судом встановлено, що 04 червня 2022 року товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА «АДВЕРС» були отримані вказані постанови, зокрема:
- постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №317765 від 23 червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області), на підставі акту №325507 від 26.12.2021р., на суму штрафу 8500 гривень;
- постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №317771 від 23 червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області), на підставі акту №325552 від 08.01.2022р., на суму штрафу 8500 гривень;
- постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №317768 від 23 червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області), на підставі акту №325553 від 08.01.2022р., на суму штрафу 8500 гривень;
- постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №317764 від 23 червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області), на підставі акту №325647 від 17.01.2022р., на суму штрафу 8500 гривень;
- постанова про застосування адміністративно-господарського червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, на підставі акту №325559 від 18.01.2022р., на суму штрафу 8500 гривень;
- постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №317769 від 23 червня 2022 року, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області), на підставі акту №325560 від 18.01.2022р., на суму штрафу 8500 гривень;
Докази отримання ТОВ ФІРМА «АДВЕРС» вказаних вище постанов 04.06.2022 року підтверджується роздруківкою з трекінгу АТ «УКРПОШТА».
Згідно матеріалів справи, на вказані постанови ТОВ ФІРМА «АДВЕРС» подано скаргу до Державної служби України з безпеки на транспорті.
Однак, 02.08.2022 року товариством було отримано відповідь №3503/3.1/15-22 від 27.07.2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги позивача.
На думку позивача, вказані постанови є протиправними, не об`єктивними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства України, а отже, такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Отже, правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних постанов є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344), Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 року №385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (Інструкція №385), Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340 (далі - Положення №340).
Відповідно до ст. 18 Закону №2344, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Статтею 48 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, слід дійти висновку, що до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених статтею 48 Закону №2344 віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Відповідно до положень ст. 49 Закону №2344, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Інструкції №385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:
- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016).
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 1.5 Положення №340 у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Саме визначити про дотримання визначеного режим праці та відпочинку водія можливо з оформленої особистої картка водія та роздруківки даних роботи цифрового тахографа.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Отже, з огляду на наведені вище положення, слід дійти до висновку, що доводи позивача про відсутність визначення нормами ст. 48 Закону №2344 про обов`язковість документів для внутрішніх перевезень, що були відсутні у водія, є неналежними.
Втім, суд вважає за необхідне вказати на про таке.
Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з формою затвердженою цією постановою Кабінету Міністрів України.
Суд вказує, що в матеріалах справи відсутнє, як належне повідомлення про призначення розгляду справи щодо застосування адміністративно-господарських санкцій.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про належне повідомлення позивача про призначення розгляду справи щодо застосування адміністративно-господарських санкцій матеріали справи не містять.
Враховуючи вказане, суд доходить висновку, що відповідачем порушено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, оскільки відповідачем не було забезпечено повідомлення позивача про розгляд справи у належний спосіб, передбачений п.26 вказаного Порядку, що є порушенням його права бути присутнім при розгляді справи та надавати пояснення.
Обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, судом з матеріалів справи не встановлено належного повідомлення позивача про розгляд справи, у зв`язку з чим, оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно позивача є передчасними.
Пунктом 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Встановлено, що оскаржувані постанови відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті були прийняті 03.08.2022 року та 23.06.2022 року.
Проте, акти, на підставі яких приймались рішення складались 26.11.2021 року, та 19.01.2022 року, тобто, строк розгляду справи - два місяці з дня виявлення порушення, відповідно п. 25 Порядку 1567 було пропущено відповідачем.
Отже, оскаржувані постанови були прийняті з порушенням строку, передбаченого Порядком №1567.
Також слід вказати, що відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, стаття 53 Закону № 2344-ІІІ визначає порядок організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.
Відповідно до частини 8 статті 53 Закону № 2344-ІІІ водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
Таким чином, обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв тахокарт, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, та відповідальність за недотримання вказаних вимог, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення.
Відповідно до положень п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 року №340 (далі Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).
Пункт 6.3 Положення визначає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Як вже зазначалось судом вище, згідно з п. 1.2 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385), ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до п.1.4 Інструкції №385:
контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Згідно з п. 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Слід вказати, що матеріалами справи підтверджено, що вантажні перевезення здійснювались позивачем саме в межах України і є внутрішніми.
Вказане також не заперечується відповідачем.
Враховуючи наведене, відповідач дійшов передчасного висновку про відсутність у ТОВ ФІРМА «АДВЕРС» документів, передбачених ст. 48 «Про автомобільний транспорт» та застосування до нього адміністративно-господарських штрафів.
Щодо оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів: №317765 від 23 червня 2022 року; №317771 від 23 червня 2022 року; №317768 від 23 червня 2022 року; №317764 від 23 червня 2022 року; №317767 від 23 червня 2022 року; №317769 від 23 червня 2022 року; №317763 від 23 червня 2022 року.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального юстування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879).
Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року №422;
видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;
складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту І Порядку №879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;
великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Згідно пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.
За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
Відповідно до пункту 21 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Слід вказати, що за аналізом змісту Актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом вбачається, що дані документи не містить характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводились зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувались під час зважування сипучий стан вантажу, тощо. Таким чином, документи на ваги, надані відповідачем до відзиву не підтверджують той факт, що саме вказаними вагами проводились зважування автомобілів позивача.
У відповідності до підпунктів 2,3 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до пункту 9 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 відсотки та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довідка повинна містити показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.
Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено.
У контексті наведеного потрібно також враховувати, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08.
Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018 року), у справі №826/442/13-а (постанова від 16.01.2018 року), у справі №821/597/17 (постанова від 12.06.2018 року).
Враховуючи вищевикладене, при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання, здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.
Також, відповідно до Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, пересувний пункт повинен бути укомплектований, поміж іншого, таким технічним обладнанням: комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; комп`ютерна техніка; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію. Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології (пункт 8 Розділу II).
Судом встановлено, що у Актах проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом немає жодних доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для нього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.
Відсутність таких документів на пристрій, у тому числі відсутність посилання та зазначення пристроїв, якими проводилося зважування транспортних засобів, позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.
Відповідач зазначив, зважування транспортного засобу позивача здійснювалося за допомогою вагів автомобільних тензометричних поосьового зважування САВПВ-20, заводський номер 0001.
Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, на які посилається відповідач, оформлені з порушенням вимог, передбачених наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, яким затверджено форму та зміст відповідної довідки, оскільки вказані довідки не містять підписів відповідальної особи.
Також, відповідачем не були надані Актиобстеження дороги, яка використовувалася для здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі, що є порушенням п.11 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Як зазначалось вище, відповідно до п.9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.
Крім цього, слід зазначити, що автомобілі позивача перевозили зерно (соняшник, кукурудзу), що є сипучим вантажем. Останній є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьвого заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил.
За приписами ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 48 Закону №2344-ІІІ встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п.22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-ІV (далі -Закон №2862-ІV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів -навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Таким чином, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:
- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;
- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.
У свою чергу, абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.
Згідно матеріалів справи, ТОВ ФІРМА «АДВЕРС» перевозило соняшник та кукурудзу, овес, які за своїми характеристиками є подільним вантажем (може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей), тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху заборонено.
Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.
Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.
Враховуючи зазначене, заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
З огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до ч. 1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за відсутність такого дозволу.
У такому випадку до перевізника має бути застосована відповідальність у виді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 1-1 Порядку №879.
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №814/1460/16.
Окрім цього, акти про перевищення транспортними засобами нормативно вагового контролю параметрів, на які посилається відповідач, є нечитабельними, не містять підписів посадових осіб та їх прізвищ та ініціалів, відсутня інформація щодо зважування автомобілів.
Таким чином, з системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, із врахуванням правових висновків Верховного Суду, слід дійти до висновку, що заявлені позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятих рішень.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АДВЕРС" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 24 810,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АДВЕРС" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317765 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317771 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317768 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317764 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317767 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317769 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317763 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317770 від 23 червня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317966 від 03 серпня 2022 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №317967 від 03 серпня 2022р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.10.2022 року.

Суддя В.В. Ільков