Справа № 360/1464/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року справа №360/1464/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів в складі: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши заяву представника позивача Сімейка Артура Миколайовича про витребування інформації та допиту свідків в справі № 360/1464/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга представника позивача Сімейка Артура Миколайовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 360/1464/22.

Ухвалами апеляційного суду від 14 вересня 2022 року було відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 25 жовтня 2022 року в порядку письмового провадження.

18 жовтня 2022 року в системі «Електронний суд» представником позивача сформована заява про витребування доказів у відповідача, в якій він просить суд витребувати у Головного управління Національної поліції в Луганській області:

інформацію про те, яким нормативним актом та/або актом державного чи іншого органу або посадової особи, як юридичної форми рішення цього органу (посадової особи) ОСОБА_1 було заборонено поза часом несення служби, тобто у вільний від служби час, залишати місце дислокації підрозділу?;

коли та ким саме із зазначеним нормативним актом та/або актом державного чи іншого органу або посадової особи, як юридичної форми рішення цього органу (посадової особи) був ознайомлений ОСОБА_1 ;

інформацію у вигляді відповідей на запитання, які порушені мною у адвокатському запиті (копія додається).

Також заявник просить допитати певних осіб у якості свідків у судовому засіданні.

З приводу заявленого суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частиною 8 ст. 79 КАС України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, наведеними вимогами КАС України чітко встановлений як порядок, так і строки подання заяви про витребування доказів.

Не дотримання такого порядку та строку подання клопотання про витребування доказів є підставою для відмови у задоволенні такого клопотання.

Всупереч наведеним вимогам КАС України, представник позивача, звертаючись із клопотанням про витребування доказів під час апеляційного розгляду справи, жодним чином не обґрунтував неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Більше того, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідного клопотання про витребування доказів позивач не заявляв.

При цьому відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з частиною першою статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Матеріали справи не містять клопотання позивача або його представника про розгляд справи в суді першої інстанції в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, місцевий суд без порушення процесуального закону вважав за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України.

Керуючись ст.ст.77-80, 309, 328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача Сімейка Артура Миколайовича про витребування інформації та допиту свідків в справі № 360/1464/22 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук