Справа № 520/28419/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року № 520/28419/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді - Заічко О.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (пр-т Науки, б. 38, оф. 618, м. Харків, 61166, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4, від 22.09.2021 № 4, від 22.09.2021 № 4, від 22.09.2021 № 4, від 22.09.2021 № 4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі висновків акту перевірки, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства.

Позивач вважає, що висновки акту перевірки спростовуються наявними у нього первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники позивача та відповідача в судове засідання, призначене на 11.10.2022 не з`явилися, правом заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не скористалися, проте про дату та час проведення судового засідання, а також про право проведення судового засідання в режимі відеоконференції попереджалися.

У наданому до суду відзиві, а також запереченнях, надісланих на адресу суду, відповідач повідомив суд, що проти заявленого позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з посиланням на доводи викладені в акті перевірки, що стали підставою для прийняття спірних рішень.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, враховуючи, що сторони повно виклали свої доводи у спірних правовідносинах у наданих заявах по суті, зважаючи на повноту доказової бази, яка міститься у справі, не вбачає підстав для відкладення справи та вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

В період з 22 червня 2021 року по 03 серпня 2021 року на Комунальному підприємстві «Міський інформаційний центр» (надалі - КП "МІЦ", підприємство, позивач) посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області була проведена планова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2021, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.03.2021, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.01.2021, за результатами якої складено акт від 10.08.2021 № 13658/20-40-07-04-08/32135675.

Не погодившись із висновками отриманого акту КП «МІЦ", користуючись правом, наданим п. 17.1.6. ст. 17 Податкового кодексу України, були надані заперечення, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДПС у Харківській області висновки акту були залишені без змін, про що КП «МІЦ" було повідомлено листом від 16.09.2021 вих. № 1849ж/20-40-07-04-15 та підприємству направлені наступні податкові повідомлення- рішення:

1. від 22.09.2021 № 4 - про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 24 488 079.25 грн (двадцять чотири мільйона чотириста вісімдесят вісім тисяч сімдесят дев`ять гривень 25 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням - 23 497 633,00 грн (двадцять три мільйона чотириста дев`яносто сім тисяч шістсот тридцять три грн) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 990 446,25 грн (дев`ятсот дев`яносто тисяч чотириста сорок шість грн 25 коп.).

2. від 22.09.2021 № 4 - про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 200 553,00 грн (дев`яносто три мільйона двісті тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні).

3. від 22.09.2021 № 4 - про застосування штрафу в розмірі 9 483 602,50 грн (дев`ять мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі шістсот дві грн. 50 коп.) - за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 36 303 582 грн. 00 коп.

4. від 22.09.2021 № 4 - про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 900 180,00 грн (дев`ятсот тисяч сто вісімдесят гривень).

5. від 22.09.2021 № 4 - про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 44 312 206,25 грн (сорок чотири мільйона триста дванадцять тисяч двісті шість грн. 25 коп.), у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 35 449 765,00 грн (тридцять п`ять мільйонів чотириста сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять грн) та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) у розмірі 8 862 441,25 грн (вісім мільйонів вісімсот шістдесят дві тисячі чотириста сорок одну грн 25 коп.).

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся до суду за їх оскарженням.

По суті виявлених порушень суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр" є самостійним господарюючим, статутним суб`єктом підприємницької діяльності, що має права юридичної особи; було створено рішенням VI сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 25.09.2002: зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дата державної реєстрації: 02.10.2002, дата запису: 28.07.2004, номер запису: 0000099: ідентифікаційний код юридичної особи 32135675; діє на підставі Статуту (нова редакція затверджена заступником директора Департаменту - начальником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 06.02.2020; засновником підприємства є Харківська міська рада: власником підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради: Підприємство знаходиться у функціональному управлінні Департаменту цифрової трансформації Харківської міської ради: керівником та представником підприємства є Кутоманов Дмитро Євгенович (без обмежень).

Основним видом діяльності є: код КВЕД - 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту.

Крім цього, видами діяльності, внесеними до Реєстру також є (код КВЕД та вид) 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання. у тому числі комп`ютерів; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 82.20 Діяльність телефонних центрів; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування; 61.10 Діяльність у сфері провідного електрозв`язку; 61.20 Діяльність у сфері безпровідного електрозв`язку; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.31 Агентства нерухомості; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.

Перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, є платником податку на прибуток, податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість та інших.

Платником на додану вартість зареєстровано 23.10.2002 року, індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість 90.

Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень з податку на прибуток судом встановлено наступне.

Податковим повідомлення-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 підприємству визначена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 24 488 079,25 грн (двадцять чотири мільйона чотириста вісімдесят вісім тисяч сімдесят дев`ять гривень 25 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням - 23497633 грн (двадцять три мільйона чотириста дев`яносто сім тисяч шістсот тридцять три грн) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 990 446.25 грн (дев`ятсот дев`яносто тисяч чотириста сорок шість грн. 25 коп.).

Податковим повідомлення-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 підприємству зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 200 553,00 грн (дев`яносто три мільйона двісті тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні) за 3 квартал 2021 року, дата реєстрації декларації у контролюючому органі 07.05.2021, номер реєстрації .

Підставою для зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та визначення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток стало визначене в акті перевірки порушення підприємством пункту 44.1 статті 44. підпункту 14.136 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ), пункту 18 Положення (стандарту)бухгалтерського обліку (надалі - П(С)БО) 15 «Доходи» від 29.11.1999 № 290, а саме, підприємством, як зазначено у спірному рішенні, на порушення Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій» від 30.11.1999 № 291, п. 18 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід» від 29.11.1999 № 290 підприємством:

а) безпідставно занижена сума доходів по рядку 01 декларації з податку на прибуток підприємства по рядку 2120 Звіту про фінансові результати (форма 2) «Іншій операційний дохід» щодо цільового фінансування капітальних інвестицій, визначених доходом протягом періоду корисного використання відповідних об`єктів інвестування (основних засобів, нематеріальних активів тощо) пропорційно сумі нарахованої амортизації цих об`єктів,

б) та неправомірно визначена нарахована амортизація в податковій декларації з податку на прибуток за 2020 рік по рядку 04 «об`єкт оподаткування».

Так, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, шо в порушення п.п. 44.1 ст 44. п.п.14.1.36 ст. 14 п.п 134.1.1. п 134.1 ст. 134 ПКУ. п.5, п. 18 П(С)БО 15 «Дохід» підприємством КП "М1Ц" було занижено суму доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 117 630 134 грн, у тому числі за 2 півріччя 2017 року в сумі 5 805 464 грн, за 2018 рік 16 204 452 грн за 2019 рік в сумі 47 369 184,0 грн, за 2020 рік - в сумі 40 537 516,0 грн, за 1 квартал 2021 року - в сумі 7 713 518, 0 гривень.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПКУ (що було порушено, на думку відповідача позивачем) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2 статті 44 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання па положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

КП "МІЦ" у відповідності з вимогами податкового законодавства для складання фінансової звітності підприємство застосовує Національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку. Ведення бухгалтерського обліку та відображення доходу від отриманого цільового фінансування для придбання основних засобів, необоротних активів, тощо підприємство здійснює на підставі Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій» від 30.11.1999 №291 та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290.

Відповідно до п. 5 П(С)БО 15 «Дохід» дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Отримане цільове фінансування визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування (п. 17 П(С)БО 15 «Дохід»).

Цільове фінансування капітальних інвестицій визнається доходом протягом періоду корисного використання відповідних об`єктів інвестування (основних засобів, нематеріальних активів, тощо) пропорційно сумі нарахованої амортизації цих об`єктів (п. 18 П(С)БО 15 «Дохід»).

Тобто, в п. 18 П(С)БО 15 «Дохід» йдеться не про всі об`єкти, що є на балансі підприємства, а лише ті. що були придбані за рахунок цільового фінансування.

У складі необоротних активів підприємства відображаються нематеріальні активи, основні засоби, інвестиційна нерухомість, капітальні інвестиції, які були:

- придбані за кошти, отримані від засновника як внесок до статутного капіталу, придбані за рахунок власних надходжень.

- отримані у господарське відання відповідно до розпоряджень Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради,

придбані за рахунок цільового фінансування.

КП «МІЦ» для виконання завдань міських програм отримує фінансову підтримку, у тому числі на капітальні трансферти для придбання необоротних активів від розпорядника бюджетних коштів - Департаменту цифрової трансформації Харківської міської ради, тобто отримує цільове фінансування.

Станом на 01.07.2017 року, тобто на початок періоду, що перевірявся, залишкова вартість основних засобів становила 46 540 тис. грн, а нематеріальних активів становила 7 506 тис. грн, всього - 54 046 тис. грн., що відповідає даним балансу на 30.06.2017, у тому числі залишкова вартість основних засобів, придбаних за рахунок цільового фінансування, станом на 01.07.2017 становить 5 003 868,27 грн, що відповідає залишку на рахунку 69. Тобто, станом на 01.07.2017 року лише 9.3 % в залишковій вартості необоротних активів становили основні засоби, придбані за рахунок цільового фінансування.

Всі інші необоротні активи були отримані підприємством у господарське відання при його створенні, придбані за рахунок власних надходжень від господарської діяльності, отримані на баланс від Управління комунального майна Харківської міської ради або придбані за рахунок коштів, отриманих від власника як внесок до статутного капіталу. А суми внесків до статутного капіталу, як відомо, відображаються у складі власного капіталу та. відповідно до п. 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» та п.5 П(С) БО 15"Дохід" не визнаються доходом.

Суми внесків до статутного капіталу з 01.07.2017 по 31.03.2020, становить 183 033 959.88 грн, у тому числі: з 01.07.2017-31.12.2017 -7 387 709.15 грн; за 2018 рік - 136 964 207.04 грн; за 2019 рік - 38 682 044,49 гривень.

Кошти, отримані як внесок до статутного капіталу, пішли на придбання необоротних активів.

Суми цільового фінансування, яке отримується на придбання основних засобів та програмного забезпечення, відображаються підприємством за кредитом рахунку 48 «Цільове фінансування» проведеннями Дт 31 «Грошові кошти» Кт 48 «Цільове фінансування».

За період з 01.07.2017 року по 31.03.2021 року КП "МІЦ" отримало фінансування на придбання необоротних активів та витратило отримані суми на реалізацію відповідних програм в сумі 82 482 902,52 гривень.

При використанні отриманих коштів на придбання основних засобів та програмного забезпечення, віднесених до складу необоротних активів, в бухгалтерському обліку здійснюється проведення Дт 48 Кт 69. За період, що перевірявся, зазначена сума становила 69 320 484,56 гривень. На суму ПДВ робиться проведення Дт 48 Кт 74. За період, що перевірявся, ця сума склала 13 162 417,96 гривень.

У подальшому сума амортизації таких необоротних активів, придбаних за рахунок цільового фінансування, відображається у складі витрат протягом періодів їх корисного використання. Пропорційно зазначеній сумі, відповідно до вимог П(С)БО 15. сума отриманого цільового фінансування визнається доходом та в бухгалтерському обліку відображаються проведення Дт 69 Кт 74.

У результаті, залишок цільового фінансування на рахунках 691, 692 та 693 завжди дорівнює залишковій вартості необоротних активів, придбаних за рахунок такого фінансування.

Таким чином, вищевикладене свідчить про відсутність відхилень між сумами амортизації/списання на витрати активів, придбаних за рахунок цільового фінансування, та сумами цільового фінансування, визнаного доходом.

У зв`язку з чим, суд не приймає висновки, викладені в акті перевірки про заниження підприємством доходів від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначених за правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 117 630 134,00 грн за період з 01.07.2017 року но 31.03.2021 року є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним даним бухгалтерського обліку.

Також не відповідає фактичним даним бухгалтерського обліку висновки акту перевірки (на сторінках 17- 18) щодо заниження показників в декларації з податку на прибуток за 2020 рік по рядку 04 «Об`єкт оподаткування» на суму 12 912 273,00 грн через порушення, на думку контролюючого органу, підприємством п. 138.1 ст.138 , пп. 134.1.1. п. 134. 1. статті 134 ПКУ при визначенні нарахованої амортизації в податковій декларації з податку на прибуток та додатків до неї за 2020 рік.

Так, відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Фінансовий результат до оподаткування згідно із п. 138.1 статті 138 ПКУ збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Фінансовий результат до оподаткування згідно із п. 138.2 статті 138 ПКУ зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті.

Відображення різниць, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів та передбачають коригування фінансового результату до оподаткування на підставі п.п. 138.1,138.2 ст. 138 ПКУ здійснюється у рядках 1.1.1 додатка РІ додатка «Різниці» до рядка 03 РІ Декларації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897.

У рядку 1.1.1 додатка РІ до Декларації відображається сума нарахованої амортизації основних засобів та нематеріальних активів (окрім групи 11 - малоцінні необоротні матеріальні активи).

Таким чином у Декларації до рядку 1.1.1 додатка РІ було абсолютно вірно віднесена сума амортизації основних засобів та нематеріальних активів за 2020р. у розмірі 66 038 508 грн.

Оскільки сума 12 912 273,00 грн є сумою, пов`язаною відображенням в обліку 2020 року проведень по перекласифікації програмного забезпечення зі складу витрат майбутніх періодів до складу нематеріальних активів станом на 31.12.2019 року, не кореспондується з витратним бухгалтерським рахунком, не має відображення у фінансової звітності за 2020, не впливає на фінансовий результат до оподаткування для нарахування бази оподаткування податком на прибуток, відповідно не може бути задіяна у коригуванні фінансового результату та бути включена у рядок 1.1.1 додатка РІ до Декларації.

Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 до підприємства було застосовано штраф в розмірі 9 483 602.50 грн (дев ять мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі шістсот дві гривні 50 копійок) - за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних розрахунків коригування на суму ПДВ 36 303 582 грн 00 коп.

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 підприємству зменшено від 'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 900 180,00 грн (дев`ятсот тисяч сто вісімдесят гривень).

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 підприємству визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 44 312 206,25 грн (сорок чотири мільйона триста дванадцять тисяч двісті шість гривень 25 копійок), у тому числі за податковим зобов язанням у розмірі 35 449 765 грн (тридцять п`ять мільйонів чотириста сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень) та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) у розмірі 8 862 441,25 грн (вісім мільйонів вісімсот шістдесят дві тисячі чотириста сорок одну гривню 25 копійок).

Підставами для зменшення від`ємного значення, визначення грошового зобов`язання та застосування штрафу, як зазначено в акті перевірки, стало:

- не включення до складу податкових зобов`язань суми отриманих від розпорядників місцевого бюджету грошових коштів на виконання бюджетних програм, що є на думку перевіряючих, оплатою (компенсацією) вартості в межах бюджетних програм;

не нарахування податкових зобов`язань на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених послуг, готової продукції (виробничою собівартістю) над їх фактичною ціною, шо призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 на загальну суму 36 303 582,00 гривень.

До вказаних доводів контролюючого органу суд ставиться критично та відхиляє їх з огляду рна наступне.

КП «МІЦ» створено з метою забезпечення реалізації заходів щодо розвитку інформаційної системи міста, виконання наукових, проектних та технічних робіт, щодо забезпечення її функціонування, створення різноманітних баз даних, розвитку рекламної сфери у м. Харкові, реалізація рішень та інших актів міської ради та її виконавчих органів з питань регулювання відносин в інформаційно-рекламній сфері міста.

Так, КП «МІЦ», виконуючи Статутні завдання, є одержувачем бюджетних коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПКУ об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПКУ постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого повару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до плі. 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ГІКУ постачання послуг - будь-яка операція, шо не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, шо споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Па дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (пункт 201.1 статті 201 ПКУ).

Відповідно до статті 120-1.2 ПКУ відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг. що звільняються від оподаткування податком на додану вартість: податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу. - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг. якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Не с об`єктом оподаткування податком на додану вартість, відповідно до підпункту 196.1.6 п. 196.1 статті ПКУ. виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих. що надаються у майновій формі).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12.03.2012 р. № 333 (зі змінами), (надалі - Інструкція № 333). поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», капітальні видатки за кодом видатків бюджету 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».

Субсидії згідно із пунктом 1.6 розділу 1 Інструкції № 333 - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств:

трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

капітальні трансферти - це невідплатні односторонні платежі органів управління, які не ведуть до виникнення або погашення фінансових вимог. Вони передбачені на придбання капітальних активів, компенсацію втрат, пов`язаних з пошкодженням основного капіталу, або збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів. До цієї категорії включаються також трансфертні платежі підприємствам для покриття збитків, акумульованих ними протягом ряду років або таких, які виникли в результаті надзвичайних обставин. Капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий і нерегулярний характер як для надавача (донора), так і для їх отримувача (бенефіціара).

Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансферти, мають цільове призначення.

Підпунктом 2.4.1 Інструкції № 333 передбачено, шо до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться, зокрема:

субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів;

дотації сільськогосподарським товаровиробникам:

субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії;

поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям);

Підпунктом 3.2.1 Інструкції № 333 передбачено, шо до коду 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться, зокрема:

капітальні трансферти одержувачам (тобто всі капітальні видатки одержувачів), підприємствам (установам, організаціям):

внески у статутні капітали суб`єктів господарювання відповідно до законодавства.

Отже, з огляду на приписи підпункту 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПКУ, будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації 2600. не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Таке твердження кореспондує з тим. що законодавчо визначений термін «субсидія» взагалі не передбачає платності, у вигляді компенсації вартості товарів/послут. що придбалися у суб`єктів господарювання, у тому числі, платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків.

Як уже було встановлено судом, КП «МІЦ» отримує бюджетні кошти за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Облік поточного бюджетного фінансування в податковому обліку здійснюється у складі доходів КП «МІЦ» в повному обсязі. При цьому укладання будь-яких договорів на виконання програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг, постачання товару між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем бюджетних коштів чинним законодавством не передбачено.

За приписами пункту 1.1 статті І ПКУ регулює відносини, шо виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами встановлені статті 5 ПКУ:

поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу;

у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу;

інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Такі поняття як «продаж», «обмін», «дарування» відсутні в нормах податкового законодавства та відповідно розкриваються в ЦК України, зокрема:

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальннк) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно дост.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Термінам «постачання товарів» та «постачання послуг» притаманні однакові риси таким цивільним інституціям як «договір купівлі-продажу», «договір дарування», «договір міни», «договір про надання послуг» та іншим, а саме: передача права на розпоряджання товарами як власник (права власності) та надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Таке поняття як «виконання робіт», відсутні в нормах податкового законодавства, та відповідно розкриваються в ЦК України, згідно із ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з иереданням її результату замовникові. Крім того, поняття «роботи» наводиться у Законі України «Про публічні закупівлі», застосування якого є обов`язковим під час використання бюджетних коштів.

Також, відповідно до пункту 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, та в інших випадках, передбачених статтею 189 ПКУ.

Таким чином, безпосередньо податковим законодавством, у ст. 188 та 189 ПКУ визначені правові підстави здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які мають договірне або інше цивільно-правове підгрунтя.

Разом з тим. ст. 1 ЦК України визначені відносини, що регулюються цивільним законодавством, у тому числі, основним його актом - Цивільним кодексом України.

За ч. 1 ст. 1 ЦКУ цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1 ЦК України).

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України. її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 1 Бюджетного Кодексу України (далі - БКУ) встановлено. БКУ що регулюються відносини, шо виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звіту вання про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

В статті 91 БКУ наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема, на виконання місцевих програм.

Відповідно до пункту 38 статті 1 БКУ одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

За приписами статті 22 БКУ головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно. - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Таким чином, бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі, обумовлені планом їх використання.

Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем, є бюджетними, а не цивільно - правовими, та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки ані надання субсидій/трансфертів. ані надання капітальних трансфертів не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг/робіт. в обмін на проведені платежі, тобто, не є операцією з оплати товарів, послуг, робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що база оподаткування ПДВ з операції з виплати відповідних субвенцій/трансфертів за рахунок місцевого бюджету відсутня, оскільки законодавство прямо вказує на відсутність об`єкту оподаткування ПДВ в такому випадку.

Тому висновок Головного управління ДПС у Харківській області щодо того, що КП «МІЦ» порушено п. 185 ст. 185, п. 187.7 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПКУ та занижено податкові зобов`язання на суму отриманих грошових коштів на віікоііаіінн бюджетних програм в розмірі 25 045 223 грн, внаслідок чого не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних в порушення п. 201.1 ст. 201 ПКУ, не відповідає дійсності та не може бути підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також, за результатами перевірки здійснено розрахунок заниження податкових зобов`язань перевищення собівартості наданих послуг в частині вартості придбаних ТМЦ та послуг (рахунок 80,84) та нарахування компенсуючого ПДВ на загальну суму 11 258 358,34 гривень.

Собівартість готової продукції та послуг перевищує фактичну ціну реалізації в бухгалтерському та податковому обліку на підставі сформованих витрат, відповідно до положення П(С)БО 1.6 «Витрати», затвердженого наказом - Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 N 318, що призвело не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю послуг, готової продукції та ціною їх продажу.

При продажу самостійно проведених робіт, виготовлених послуг, вироблених товарів, реалізованих нижче їх собівартості база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів, послуг, робіт постачальник складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення звичайної ціни, яка не може бути нижче їх виробничої собівартості, визначеної відповідно до П(С)БО 16 над фактичною ціною.

Звичайна ціна на товари власного виробництва не може бути нижчою фактичної собівартості кожного конкретного найменування продукції за відсутністю економічних причин чи ділової мети щодо укладання збиткових договорів на поставку послуг на виготовлення ювелірних виробів.

Відповідно до вказаного више Порядку, місячний розмір плати, визначений згідно з Порядком, вказується у договорі про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності та надаються під розміщення спеціальних конструкцій, що укладається з розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПКУ база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додан/ вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг. база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін. а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Під звичайною ціною в ПКУ (підпункт 14.1.71. пункту 14.1 статті 14 ) розуміється ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціпа відповідає рівню ринкових цін.

При цьому, у разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну (абзац другий підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 1).?

Щодо застосування підвищеного розміру штрафних (фінансових санкцій) через визначення умислу, суд зазначає наступне.

З 1 січня 2021 року із набранням чинності Законом України від 16.01.2021 р. N 466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" було оновлено концепцію притягнення до відповідальності суб`єкта податкового правопорушення.

Так, відповідно до внесених змін податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПКУ) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПКУ (п. 109.1 ст. 109 ПКУ).

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення, згідно з положеннями пункту 109.1 статті 109 ПКУ, є умисел у вчиненні діяння, спрямованого на невиконання податкового обов`язку з метою створення умов для невиконання вимог закону. Вичерпний перелік складів податкових правопорушень, необхідною умовою хія притягнення особи до фінансової відповідальності за їх вчинення иолребує доведення умислу, визначеними пунктами 123.2 - 123.5 ст. 123, пунктами 124.2 124.3 ст. 124, пунктами 125-1.2- 125-1.4 ст. 125-1 ПКУ.

Порушення вимог ПКУ, які тягнуть за собою відповідальність згідно зі статтями 120, 120-1, 120-2 ПКУ не потребують додаткового доведення вини платника податків контролюючим органом.

Кодекс не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною у вчиненні правопорушення, наводяться у ст. 112 та полягають у тому, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Тобто, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є: 1) встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідапьність. проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання: 2) доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Аналіз оновленого ПКУ свідчить, шо фінансова відповідальність за окремо визначені ПКУ правопорушення, нерозривно пов`язана із можливістю органів ДПС довести ціленаправленість (умисність) дій платника податків, його вину у вчиненні податкового правопорушення. Вказане визначає необхідність дій з боку органів ДПС у зборі належної та допустимої доказової бази, яка переконливо буде доводити, що саме платник податків створив такі умови, за яких стало можливе вчинення податкового правопорушення. При цьому, він міг та мав можливість дотриматися встановленого порядку, проте свідомо це проігнорував.

З огляду на те, що легалізація інституту вини є важливим нововведенням, Державною податковою службою України було направлено до підвідомчих регіональних органів лист від 31.12.2020 № 24242/7/99-00-20-01-02-07, у додатку до якого містяться Рекомендації щодо визначення вини платника податку, контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів та умисності діяння у податкових правопорушеннях.

У чинному Податковому кодексі України податкове правопорушення визначається як протиправне, винне (у випадках чітко окреслених податковим законодавством), діяння платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом (ст. 109).

Отже, наразі, настання фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення можливе лише в тому випадку, якшо буде доведена наявність вини в діянні особи, у випадках, коли її встановлення визначене законом як обов`язкове.

Водночас легальна дефініція поняття «вина» відсутня, але з положень ПК України можна окреслити суть вказаної категорії. Так, відповідно до п. 112.2 ст. 112 Кодексу, особа вважається винною за умови встановлення:

а) що така особа мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність та. з врахуванням цього;

б) особою не було вжито заходів, які були б достатніми для їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи є достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що. під час вчинення протиправних діянь, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Законодавцем було застосовано сполучник «та» між критеріями «достатності» вжитих суб`єктом заходів, а тому вказане положення має тлумачитись як необхідність доведення контролюючим органом наявності всіх трьох ознак в сукупності.

Слід сказати, що вказані критерії є оцінними категоріями, тож виникає потреба подальшого встановлення їх змісту.

Про розумність дій платника податків може, наприклад, свідчити вчинення ним дій. спрямованих на: повне з`ясування змісту норм чинного податкового законодавства; документальну фіксацію обставин господарських операцій, шо мають бути відображені в податковому обліку; паїежне зберігання первинних та звітних документів. їх своєчасне складання. Крім того, про розумність має свідчити оптимальне співвідношення зусиль, що спрямовуються платником податків на дотримання податкового законодавства з обсягом можливих порушень та/чи економічних витрат платника.

Щодо обачності, то вона, за своєю суттю є різновидом розумності, але для їх розрізнення, належну обачність треба розуміти як обов`язок особи вживати заходи, спрямовані на оцінку можливих наслідків взаємодії платника податків з іншими особами. Для прикладу, обачними будуть дії особи, спрямовані на: перевірку достовірності отриманої щодо контрагента інформації; встановлення в договорі між ним та контрагентом певних гарантій тощо.

Під добросовісністю можна розуміти бажання платника податків бути чесним та відкритим при взаємодії як з контролюючими органами, так і з іншими платниками податків. Прикладами добросовісності є: утримання від втаємничення, зміни суті реальної економічної діяльності платником податків; відображення в податковому обліку усіх суттєвих в правовому розумінні фактів, відмова від вчинення дій, спрямованих на їх приховування та інше.

Крім того, слід зазначити, що окресленими змінами також введено поняття умислу, встановлення якого тісно пов`язане з настанням фінансової відповідальності (лише за правопорушення з переліку, що містяться в п. 109.3 ст. 109 ПК України).

Так, якщо контролюючий орган доведе обставини, які є свідченням того, що платник податків цілеспрямовано та удавано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених податковим законодавством, то діяння платника податків вважається таким, що вчинене умисно (абз. 2 п. 109.1 ст. 109). Як зазначається у вищезгаданих Рекомендаціях, контролюючі органи зобов`язані забезпечити належну доказову базу, яка буде переконливо доводити такі обставини.

Зокрема, обставинами, шо вказують на умисність податкового правопорушення платника податків, на думку контролюючого органу, можуть бути: створення видимості реальності здійснення оподатковуваних операцій (доказами, що можуть слугувати для аналізу реальності можуть бути - дані про існування, рух. використання активу) чи оформлення операцій угодами, шо не відповідають змісту реально вчинених операцій (умисел полягає в цілеспрямованому спотворенню оформлення змісту вчинених операцій, створення таким шляхом видимості вчинення іншої, ніж та яка реально мала місце операції); відсутність розумних економічних причин для здійснення господарських операцій (ділової мети) (тобто, за умови здійснення певних завдань, господарська операція мас передбачати приріст або збереження активів чи їх вартості - нести певний економічний ефект); відсутність або дефектність первинних документів тощо.

Підставою притягнення платника податків до фінансової відповідальності є повідомлення рішення, відповідно до п. 112.5 ст. 112 ПК України (яке мас відповідати приписам п. 58.1 ст. 58 ПК України). Важливим є закріплення принципу тлумачення обставин, що можуть вказати на вину особи, на користь особи, якщо існують сумніви щодо їх наявності. У разі, якщо вину платника податків не буде доказано у встановленому ПК України порядку, то його, відповідно, не може бути притягнено до фінансової відповідальності, у вішалках, передбачених Кодексом (коли доведення вини є обов`язковою умовою притягнення до відповідальності).

Таких висновків відповідно доходить і суд, підтвердженням чого слугує судова практика. Так, Окружний адміністративний суд міста Києва в рішенні від 23 жовтня 2021 року у справі № 640/18979/21 вказав таке. Відповідальність у вигляді штрафу за вчинення податкового правопорушення, передбаченого п. 123.2 - 123.3 ст. 123 ПК України має настати лише за доведення умисного вчинення платником податків діянь, передбачених п. 123.1 ст. 123 Кодексу, контролюючим органом. Невиконання вказаного обов`язку контролюючими органами унеможливлює притягнення особи до відповідальності за вказане у повідомленні-рішенні протиправне діяння. Головним аспектом у вирішенні цієї справи є обгрунтованість повідомлення-рішення. яке було прийняте на підставі акту перевірки.

Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» є сумлінним платником податків, діяльність якого полягає в дотриманні норм чинного законодавства, підприємство відповідально відноситься до організації та ведення бухгалтерського обліку, сприяє оформленню та зберіганню усіх первинних документів, своєчасно проходить обов`язковий аудит фінансової звітності, про що свідчать звіти аудиторських перевірок.

Перевіркою не доведено, що підприємство удавано, цілеспрямовано створило умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зазначення загальних фраз із використанням вищезгаданих Рекомендацій не можна вважати доведенням умислу у діях нашого підприємства.

Вважаємо, що під час документальної планової виїзної перевірки КП «МІЦ» ревізорами не належним чином були проаналізовані надані підприємством документи та пояснення, що у свою чергу, призвело до неправильних та необгрунтованих висновків, а саме, нібито, до вчинення платником податку, комунальним підприємством «Міський інформаційний центр», зазначених в акті перевірки та податкових рішеннях-повідомленнях порушень.

Таким чином, вказані вище порушення, допущені під час проведення перевірки, вплинули на правильність висновків ГУ ДПС у Харківській області за результатами такої перевірки та. відповідно на обгрунтованість і законність прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень. у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення від 22.09.2021 № 4, № 4, № 4, № 4, № 4 підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (пр-т Науки, б. 38, оф. 618, м. Харків, 61166, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 24 488 079,25 грн (двадцять чотири мільйона чотириста вісімдесят вісім тисяч сімдесят дев`ять гривень 25 копійок).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 200 553,00 грн (дев`яносто три мільйона двісті тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 про застосування штрафу в розмірі 9 483 602,50 грн (дев`ять мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі шістсот дві гривень 50 копійок).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 900 180,00 грн (дев`ятсот тисяч сто вісімдесят гривень).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.09.2021 № 4 про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 44 312 206,25 грн (сорок чотири мільйона триста дванадцять тисяч двісті шість гривень 25 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (пр-т Науки, б. 38, оф. 618, м. Харків, 61166, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 27 240,0 грн (двадцять сім тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Заічко О.В.