Справа № 280/3543/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Справа № 280/3543/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Деревянко А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій (з урахуванням уточненого позову) позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування періоду перебування позивача на різних посадах в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014 до стажу державної служби;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби позивача період її роботи в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014, і при обчисленні страхового стажу для призначення її пенсії виходити із наявності стажу державної служби 22 роки 3 місяці 29 днів;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу з 14 лютого 2022 року пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 14.02.2022 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

Позовна заява подана представником позивача Багмутом Г.В, який діє на підставі ордеру від 01.06.2022, серія АР №1088894.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.07.1992 по 30.10.2014 позивач працювала в органах місцевого самоврядування (підрозділах Запорізької міської ради), де отримала стаж державної служби 22 роки 3 місяці та 29 днів. 14.02.2022 позивач достягла віку 60 років та звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ). Однак, відповідач через відсутність стажу на відповідних посадах державної служби замість призначення пенсії державного службовця призначив з 14.02.2022 позивачу пенсію за віком на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та з посиланням на норми Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), який був чинним на момент проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, вказує, що час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби та дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Таким чином, увесь період роботи позивача з 01.07.1992 по 30.10.2014 на посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Тобто, загальна тривалість стажу державної служби позивача становить більше 20 років і позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.06.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.06.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

14.07.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до записів в трудовій книжці позивачка приймала дві присяги, а саме державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування, їй присвоювались ранги як державної служби (до 07.09.2001 року) так й ранги посадових осіб місцевого самоврядування. Зазначає, що служба в органах місцевого самоврядування є цілковито автономною та незалежною службою, яка не є тотожною державній службі. З посиланням на норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III (далі Закон № 2493-III) зазначає, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058-IV. З цього випливає, що стаж роботи в органах місцевого самоврядування не є тотожним стажу державної служби, вони не є взаємозамінними. Тобто, це є два цілковито різних видів стажу роботи, які передбачають свої окремі шляхи їх обчислення. Відповідно до Довідки Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 04.02.2022 року № 01.1-01/253 позивач проходила службу в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014, отже її стаж служби в органах місцевого самоврядування складає 13 років 1 місяць 23 дні. Оскільки позивач має лише 9 років 2 місяці 6 днів стажу державної служби, то до неї не можуть бути застосовані положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ. Просить у задоволенні позову відмовити.

18.07.2022 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідачем не враховано особливості набуття страхового стажу на державній службі та на службі в органах місцевого самоврядування. На день набрання чинності Законом № 889-VІІІ позивач мала більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому набула права на пенсію на підставі норм Закону № 3723-ХІІ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до Довідки від 04.02.2022 №01.1-01/253, виданої Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, ОСОБА_1 має стаж роботи на державній службі та в органах місцевого самоврядування 22 роки 3 місяці 29 днів, з них:

- державна служба з 01.07.1992 на посаді бухгалтера другої категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового відділу Запорізької міської ради, там же з 04.01.1993 на посаді бухгалтера першої категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності, там же з 05.12.1994 по 06.09.2001 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та звітності - 9 років 2 місяці 6 днів;

- служба в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового відділу Запорізької міської ради, з 30.04.2002 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління Запорізької міської ради, там же з 22.12.2003 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та внутрішнього контролю, там же з 29.05.2006 на посаді головного бухгалтера, там же з 15.02.2011 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, з 11.05.2011 по 30.10.2014 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради - 13 років 1 місяць 23 дні.

Вказані періоди роботи позивача підтверджуються також трудовою книжкою позивача НОМЕР_2 .

Із заяв по суті справи судом встановлено, що 14.02.2022 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 60 років та звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

За результатом розгляду поданих позивачем документів, Управління призначило позивачу з 14.02.2022 пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-IV, виходячи із загального страхового стажу 36 років 8 місяців 26 днів.

Відсутність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ відповідач мотивує тим, що позивач має стаж державної служби 9 років 2 місяці 6 днів, що є недостатнім для застосування положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ щодо права на отримання пенсії за цим Законом. При цьому, відповідач вважає, що період служби в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014 тривалістю 13 років 1 місяць 23 днів не підлягає врахуванню до стажу державної служби позивача, оскільки стаж роботи в органах місцевого самоврядування не є тотожним стажу державної служби, а пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування періоду перебування позивача на різних посадах в органах місцевого самоврядування у період з 07.09.2001 по 30.10.2014 до стажу державної служби та щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VІІІ, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень якого передбачено, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17 та від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17, від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а, від 12 квітня 2021 у справі №591/3924/16-а.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 (був чинним до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (чинного з 01.05.2016) до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з приписами статті 14 Закону № 2493-III (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови;

друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради;

третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;

керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;

четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх

заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;

сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Судом встановлено, що позивач працювала в органі місцевого самоврядування на різних посадах (з 07.09.2001 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового відділу Запорізької міської ради, з 30.04.2002 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління Запорізької міської ради, там же з 22.12.2003 на посаді головного економіста відділу бухгалтерського обліку та внутрішнього контролю, там же з 29.05.2006 на посаді головного бухгалтера, там же з 15.02.2011 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, з 11.05.2011 по 30.10.2014 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради), що передбачені у статті 14 Закону № 2493-III, а тому суд дійшов висновку, що до стажу державної служби позивача підлягає зарахуванню зазначений період роботи.

Крім того, судом встановлено, що станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач має загальний страховий (трудовий) стаж 36 років 8 місяців 26 днів, з яких більше 20 років - робота на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (9 років 2 місяці 6 днів стажу державної служби та 13 років 1 місяць 23 дні стажу служби в органах місцевого самоврядування, які підлягають зарахування до стажу державної служби, а всього 22 роки 3 місяці 29 днів), і такий спеціальний стаж набутий позивачем станом на 30.10.2014, тобто до 01.05.2016, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання пенсії за віком згідно із Законом №3723-ХІІ.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №500/6640/16, від 10.02.2021 у справі №825/1453/18.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1984,80 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування періоду перебування ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014 до стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи в органах місцевого самоврядування з 07.09.2001 по 30.10.2014.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 14 лютого 2022 року пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 14.02.2022 ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», а також здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 24.10.2022.

Суддя М.О. Семененко