Справа № 295/9689/22
Суддя: Полонець С. М.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9689/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М., секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кравчука Юрія Івановича, третя особа Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №613039 від 15.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути на користь позивача сплачений судовий збір, посилаючись на те, що він ПДР не порушував.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача до суду надійшов диск з відеозаписом та відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кравчуком Сергієм Івановичем 15.09.2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №613039, відповідно до якої ОСОБА_1 15.09.2022 року о 09 год. 40 хв. на 86 км. а/д М-06 (Київ-Чоп), керував транспортним засобом Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом Прагматек, реєстраційний номер НОМЕР_2 , якого було зупинено згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та не мав права керування таким транспортним засобом, а саме не мав категорії С1Е, ВЕ, чим порушив п.п. 2.1.а. ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Суд, зважаючи на обов`язок доказування відповідачем у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідно до норми ч. 2 ст. 77 КАС України, та зважаючи на встановлення вказаною нормою презумпції вини відповідача, вважає, що презумпція вини не є абсолютною, оскільки не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе та правосудне рішення, встановивши обставини справи.

Суд також виходить з норми ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 2.1.а. ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15.09.2022 року керував транспортним засобом Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом Прагматек А7-4621, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п.2.13 ПДР України, право керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В2, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, з 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), з 19-річного віку.

Крім того, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлено аналогічне право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вказано тип транспортного засобу: вантажний-спеціалізований/платформа; повна маса 3500, маса без навантаження 1410; категорія «В», а не «С1», як це зазначає позивач.

З копії посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 вбачається, що воно видано на керування категоріями А, А1, В, С, С1, СЕ.

Відповідно до п. 2.13. ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема: В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Пунктом 2.1.а. ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з «Положенням про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами», затвердженим Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340, відсутність відмітки у посвідченні водія про право керування транспортним засобом відповідної категорії забороняє водієві керувати транспортним засобом даної категорії, тому за таке порушення передбачена відповідальність, як за керування транспортним засобом особою яка не має права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), незалежно від навичок водіння.

Оскільки позивач керував транспортним засобом Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відноситься до категорії «В» з спеціалізованим причепом спеціалізований пр-платформа-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до наданого позивачем акту огляду реалізованого транспортного засобу від 13.09.2022 року відноситься до категорії ВЕ, то позивачу необхідно мати посвідчення водія з відміткою про право керування транспортними засобами віднесеними до категорії ВЕ.

Крім того, як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, позивач окрім того, що керував транспортним засобом Renault Master із спеціалізованим причепом/спеціалізованою платформою, також перевозив вантаж, а саме інші транспортні засоби.

З огляду на те, що максимально допустима маса Renault Master 3500 кг., а власна вага ТЗ 1410 кг., тому йому дозволяється перевозити вантаж вагою до 2090 кг. (3500 1410 = 2090).

Від 2090 кг. віднімаємо власну масу спеціалізованої платформи 550 кг., про що зазначає позивач, а тому допустима вага вантажу, що перевозиться не повинна перевищувати 1540 кг.

Транспортний засіб, який знаходився безпосередньо на платформі Renault Master, автомобіль Nissan Rogue, вага якого від 1540 кг., а другий транспортний засіб, який перебував на причепі спеціалізованій платформі, автомобіль Hyundai Sonata, вага якого починається від 1165 кг. Тому позивач перевозив два транспортних засобу, загальна вага яких перевищувала 1540 кг.

Отже, якщо водій керує транспортним засобом (тягачем), який належить до категорії «В», то йому правилами дорожнього руху дозволено приєднати причеп максимально допустима маса якого з навантаженням не буде перевищувати 750 кг.

Таким чином, оскільки у позивача наявні лише категорії А1, А, В, С1, С, СЕ, то він не був наділений правом керування автомобілями з причепом відповідної категорії.

Інспектором взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кравчуком С.І. було встановлено, що ОСОБА_1 15.09.2022 року о 09 год. 40 хв. на 86 км. а/д М-06 (Київ-Чоп), керував транспортним засобом Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом Прагматек, реєстраційний номер НОМЕР_2 , якого було зупинено згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та не мав права керування таким транспортним засобом, а саме не мав категорії С1Е, ВЕ.

Таким чином, суд вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський, який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись Правилами дорожнього руху України та своєю правосвідомістю, встановив порушення ОСОБА_1 п. 2.1.а. Правил дорожнього руху та виніс законну постанову у справі про адміністративне правопорушення. Стягнення інспектором поліції застосовано без порушень, в межах статті КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності. Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивач не зробив посилань на обставини та не надав жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху, з чого можна було б зробити висновок про те, що постанову у справі про адміністративне правопорушення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. п.1 ч.1 ст.20, 44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, ст. ст. 251, 283, 287, 288, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кравчука Юрія Івановича, третя особа Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Постанову інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кравчука Сергія Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №613039 від 15.09.2022 року, залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: інспектор 2 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кравчук Юрій Іванович; місце знаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Третя особа: Департамент патрульної поліції; місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; .

Суддя: