Справа № 480/7023/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 р.Справа № 480/7023/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. (ухвалене суддею Воловик С.В., повний текст якого складено 30.12.2021 р.) по справі № 480/7023/21 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (в подальшому ПАТ «Укрнафта») до Головного управління ДПС у Сумській області (в подальшому ГУ ДПС у Сумській області), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 01 від 09.04.2021 р., яким зобов`язано позивача сплатити штраф в розмірі 20000 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 01 від 09.04.2021 р., яким зобов`язано позивача сплатити штраф в розмірі 20000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Сумській області № 338-к від 26.02.2021 р. на підставі пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів призначено проведення фактичної перевірки місця провадження (здійснення) діяльності ПАТ «Укрнафта» за адресою: Сумська область, Роменський район, с. Герасимівка, вул. Колгоспна, 62Б.

На підставі вищевказаного наказу та направлень про проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу 04.03.2021 р. проведено фактичну перевірку місця провадження господарської діяльності ПАТ «Укрнафта» за адресою: Сумська область, Роменський район, с. Герасимівка, вул. Колгоспна, 62 Б, за результатами якої складено акт № 1187/А/18-28-09-01/00135390 від 26.03.2021 р., висновками якого встановлені порушення позивачем п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, у зв`язку із необладнанням рівнеміром-лічильником місця відпуску пального з резервуара та відсутністю реєстрації рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального; а також, у зв`язку із необладнанням витратоміром-лічильником місця відпуску пального з резервуара та відсутністю реєстрації витратоміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, 09.04.2021 р. контролюючим органом прийняті: податкове повідомлення-рішення № 01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 20000 грн. та податкове повідомлення-рішення № 01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 20000 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем перевірка позивача проводилася із дотриманням вимог Подтаковго кодексу України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та не підлягають скасуванню, оскільки ПАТ «Укрнафта» з 01.01.2019 р. по 01.04.2020 р. мала можливість виконати обов`язок щодо обладнання місця відпуску пального за адресою здійснення діяльності, у зв`язку з чим запровадження наприкінці березня 2020 року карантину не може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання вказаного обов`язку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Кодексу передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки, врегульований статтею 80 Податкового кодексу України, згідно з якою, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, а також, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; чи у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Зміст вказаних норм дає підстави для висновків, що посадові особи контролюючого органу мають право проводити фактичні перевірки лише на підставі відповідного наказу, направлення на перевірку та службового посвідчення, які перед початком проведення перевірки надаються платнику податків. При цьому, ознайомившись зі згаданими документами, платник податків має право не допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, якщо ці документи, зокрема, оформлені з порушенням встановлених вимог.

Згідно із п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку, утворюються акцизні склади та акцизні склади пересувні.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників. Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» визначено, що до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, норми п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України застосовуються з 01.04.2020 р.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що для здійснення реалізації пального, розпорядники акцизних складів де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, до 01.04.2020 р. зобов`язані обладнати їх витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Недотримання цієї вимоги є підставою для накладення штрафу у встановленому розмірі.

Судовим розглядом встановлено, що фактична перевірка ПАТ «Укрнафта» проведена на підставі Наказу № 338-к від 26.02.2021 р. та направлень від 26.02.2021 р., які перед початком перевірки пред`явлені начальнику служби закупівель ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_1 після чого та допущені до перевірки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження позивача, що відсутність у наказі на проведення перевірки конкретних (фактичних) підстав її призначення є протиправною, оскільки чинне податкове законодавство не містить вимоги вказувати в такому наказі інформацію про порушення законодавства, яка стала підставою для прийняття цього наказу.

Крім того, факт відсутності. зареєстрованих у встановленому порядку у Єдиному державному реєстрі. витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника та витратоміра-лічильника у період з 01.04.2020 р. по 04.03.2021 р. ПАТ «Укрнафта» не заперечується, що свідчить про наявність підстав для застосування штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Податковий кодекс України не містить виключень для недотримання вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, з урахуванням пункту 18 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення».

Зміни податкового законодавства, запровадження яких зумовило виникнення обов`язку у розпорядників акцизного складу обладнувати місця відпуску пального рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, набули чинності 01.01.2019 р. та надавали строк для виконання згаданого обов`язку до 01.01.2020 р., а 18.12.2019 р. термін виконання вказаного обов`язку продовжено до 01.04.2020 р.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується учасниками справи, що витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального введені позивачем 30.03.2021 р., проте, станом на час проведення перевірки вказані витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального були відсутні.

Крім того, відповідно до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України», заборона на застосування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, вчинені у період з 01.03.2020 р. по останній календарний день місяця (включно), у якому завершується дія карантину, не розповсюджується, зокрема, на санкції за обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені із дотрианням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. по справі № 480/7023/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 25.10.2022 року