Справа № 420/9616/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9616/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Бойка А.В., суддів Федусика А.Г. , Шевчук О.А. , розглянувши питання про повернення апеляційної скарги Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. по справі №420/9616/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішеннь,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішеннь.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, яку ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 року було залишено без руху через несплату судового збору.

19.10.2022 року апелянтом було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року.

У поданому клопотанні апелянт вказував на те, що Одеська митниця є органом державної влади та є бюджетною установою, асигнування якої повністю залежать від розподілу державного бюджету.

Також апелянт вказав на введення в Україні режиму воєнного стану, та, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначив про недопустимість обмеження доступу до правосуддя через несплату судового збору.

Крім цього, апелянт вказав на те, що судовий збір являє собою механізм відсіювання безпідставних звернень до суду та контролює рівень навантаження судів. У випадку подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг або інших заяв, за подання яких передбачено сплату судового збору до суду суб`єктом владних повноважень, сплата судового збору покладається на державу, тобто сплата судового збору державними органами це витрати держави, пов`язані з розглядом та вирішенням справ. Звільнення від сплати судового збору - це витрати держави, пов`язані з розглядом та вирішенням справ. Враховуючи викладене апелянт робить висновок, що сплата судового збору суб`єктом владних повноважень та звільнення від сплати судового збору - це витрати держави, пов`язані із розглядом та вирішенням справ, отже звільнення від сплати судового збору чи сплата судового збору ніяким чином не впливає на майновий стан держави.

На підставі викладеного апелянт просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року у справі № 420/9616/22.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення законодавства свідчать про те, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

При цьому, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення від сплати судового збору.

В даному випадку скаржником не надано жодних доказів які б підтверджували неможливість сплати ним судового збору, вжиття всіх залежних від апелянта заходів для сплати судового збору у визначеному розмірі.

Слід звернути увагу на те, що у разі, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то відсутність фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім того, сам по собі факт введення на території України воєнного стану не свідчить про наявність підстав для звільнення апелянта від сплати судових витрат, оскільки будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України Про судовий збір та/або КАС України не внесено та не змінено порядок сплати судового збору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого апелянтом клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Що стосується посилань апелянта на практику Європейського суду з прав людини в частині доступу до правосуддя, колегія суддів зазначає наступне:

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (п.п. 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу на те, що держава має дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Водночас, право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Таким чином, оскільки доказів наявності об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання апелянтом процесуального обов`язку щодо сплати судового збору до суду не надано, як і не надано належних доказів вжиття ним заходів задля сплати судового збору у період з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даний час, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого Одеською митницею клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Частиною 2 статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, зважаючи на те, що скаржник не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунув, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248, 250, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Одеської митниці про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. по справі №420/9616/22.

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. по справі №420/9616/22 повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.