Справа № 160/16345/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 жовтня 2022 р. Справа № 160/16345/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши у місті Дніпрі позовну заяву ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просить суд:

- визнати дії Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неправомірними, визнати недійсною та скасувати постанову Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.07.2022 року у виконавчому провадженні ВП № 50934707 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що містяться на поточному картковому рахунку НОМЕР_1 , що обліковується в АТ «Укрсиббанк»;

- зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 що містяться на поточному картковому рахунку НОМЕР_1 , що обліковується в АТ «Укрсиббанк».

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що в Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 50934707, щодо примусового виконання виконавчого листа № 185/7829/14ц від 29.08.2014 року, що виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2014 року. Вказує, що оскільки Позивач деякий час не працював, коштів на сплату аліментів не було, виникла заборгованість. З липня 2022 року аліменти стягуються із його заробітної плати. У серпні позивач не зміг зняти заробітну плату, оскільки картка, на яку він отримую заробітну плату була заблокована. В банку йому повідомили, що державним виконавцем було накладено арешт на рахунки позивача. Вказує, що станом на день арешту коштів постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь-яких інших документів виконавчого провадження позивач не отримував, у тому числі і постанови про накладення арешту на рахунки. Вказує, що 11.07.2022 року старшим державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Корєловою О. М. було винесено постанову про арешт коштів боржника. Позивач вважає, що вказана постанова про арешт коштів підлягає скасуванню, як така що винесена у спосіб, що не передбачений Конституцією та Законами України і направлена на порушення його прав з огляду на таке. Вказує, що він з 03.02.2022 року по теперішній час працює на підприємстві ТОВ «АГ ІНЖИНІРИНГ» на посаді слюсаря-ремонтника та отримує заробітну плату на корту UА9482472. Цей рахунок використовується виключно для зарахування цільових виплат, а саме виплати заробітної плати. В кінці серпня позивач звернувся до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» та надав довідку від 23.08.2022 року вих. № 55-1-13/34/170 в якій значиться, що вказаний рахунок відкрито для зарахування заробітної плати та інших виплат від «АГ ІНЖИНІРИНГ». Однак, у вересні 2022 року отримав листа від Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 47756/4 від 02.09.2022 року в якій йому було відмовлено у знятті арешту з рахунку НОМЕР_1 , що обліковується в АТ «Укрсиббанк». Позивач вказує, що 11.07.2022 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 . Вказаною постановою було накладено арешт на рахунок НОМЕР_1 , що обліковуються в АТ «Укрсиббанк». Вказує, що кошти, які надходять на зазначений рахунок є виключно виплатою заробітної плати та становлять єдине джерело доходу для позивача. З огляду на те, що позивач не згоден зі спірною постановою та, зокрема, з арештом грошових коштів, що містяться на рахунках в банківських установах та які є єдиним джерелом доходів, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Суд при вирішенні питання відкриття провадження у справі, виходить з такого.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», цей спір підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП №50934707, тобто Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі № 160/2809/20.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне, відмовити у відкритті провадження за вказаною позовною заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 170, 171, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/16345/22 за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков