Справа № 640/18087/22
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 жовтня 2022 року м. Київ № 640/18087/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомГромадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Альфа та Омега»
доМіністерства охорони здоров`я України
провизнання протиправним та скасування рішення від 05.01.2022 №2, визнання протиправним та скасування від 11.01.2022 №3, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Альфа та Омега» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства охорони здоров`я, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», оформлене Протоколом №2 від 05.01.2022, в частині допуску претендента ОСОБА_1 до участі в конкурсі та визнати протиправним, скасувати рішення Конкурсної комісії МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», оформлене Протоколом №3 від 11.01.2022, в частині визнання переможцем конкурсу ОСОБА_1 та рекомендації МОЗ України призначити його на посаду Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України»;

- зобов`язати Конкурсну комісію МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України» розглянути заяви та документи, подані претендентами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на момент 29 грудня 2021 року та прийнят рішення щодо можливості їх допуску до участі в конкурсі, враховуючи відповідність претендентів єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, в тому числі вимоги про наявність у претендентів на посаду стажу роботи на керівних посадах для державних закладів охорони здоров`я - не менше 10 років;

- зобов`язати Конкурсну комісію МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України» прийняти рішення про визначення переможця конкурсу, враховуючи відповідність претендентів єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, в тому числі вимоги про наявність у претендента на посаду стажу роботи на керівних посадах для державних закладів охорони здоров`я - не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є:

- рішення Конкурсної комісії МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», оформлене Протоколом №2 від 05.01.2022, в частині допуску претендента ОСОБА_1 до участі в конкурсі;

- рішення Конкурсної комісії МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», оформлене Протоколом №3 від 11.01.2022, в частині визнання переможцем конкурсу ОСОБА_1 та рекомендації МОЗ України призначити його на посаду Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України».

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністратинвого судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, до позову в порушення пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не додано оскаржуваних рішень, оформлених протоколами №2 та №3 від 05.01.2022.

Відповідно до частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Частиною третьою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суд звертає увагу, що представником позивача в порушення вимог пункту 4 частини другої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Разом з тим, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вже було зазначено судом, предметом оскарження у даній справі є рішення Конкурсної комісії МОЗ України з проведення конкурсу на зайняття посади Директора ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», оформлені Протоколами №2 та №3 від 05.01.2022, а звернення до суду мало місце 17.10.2022, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України України.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, в якому зазначити причини пропуску строку та надати відповідні докази в підтвердження даного факту щодо оскаржуваного рішення.

Крім того, відповідно до пункту 4, пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Пунктом 8 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною шостою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Водночас, до позовної заяви не додано інформації щодо звернення громадян/членів громадської організації до позивача як суб`єкта, який має право на здійснення правозахисної діяльності відповідного до свого Статуту, з приводу порушених у позові питань та докази таких звернень. Доказів щодо порушеного права матеріали позовної заяви не містять.

Нормами частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Натомість, позивачем не було подано до суду разом із цим позовом жодних документальних доказів, які підтверджують неправомірність дій відповідача.

Також, як вбачається з позовної заяви, на підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію про сплату судового збору від 14.10.2022 №67.

Разом з тим, суд зазначає, що ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установити у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 гривні.

Враховуючи, що позивачем заявлено 4 (чотири) вимоги немайнового характеру, то розмір судового збору, що підлягає сплаті (з урахуванням вимог похідного характеру) становить 4962,00 грн., однак позивачем відповідно до квитанції від 14.10.2022 №67 сплачено лише 2481, 00 грн.

Таким чином, позивачеві необхідно доплатити суму судового збору в розмірі 2481,00 грн. та надати суду докази сплати судового збору у повному обсязі, згідно з приписами чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122-123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до статей 293-294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.