Справа № 320/803/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/803/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області Шевченко Світлани Володимирівни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області Шевченко С.В., яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Територіального управління Державної судової адміністрації у Київській області Шевченко С.В. щодо видачі довідки про суддівську винагороду для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , у тому числі доплати за перебування на адміністративній посаді, у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді станом на 01 січня 2020 року для подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України;

- зобов`язати начальника Територіального управління Державної судової адміністрації у Київській області Шевченко С.В. видати довідку про суддівську винагороду для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , у тому числі доплати за перебування на адміністративній посаді, у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді станом на 01 січня 2020 року для подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області щодо видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2020 року з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді;

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2020 року з відповідною доплатою за перебування на адміністративній посаді в суді.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи а рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Додатково зазначив, що оскільки позивач станом на час прийняття рішенням Вищою радою правосуддя про звільнення не обіймав посаду голови суду підстави для включення у довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного грошового утримання судді у відставці відсутні.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 23 квітня 1997 року (а.с.5-7).

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 від 30 серпня 1979 року, з жовтня 1989 року по квітень 1990 року позивач виконував обов`язки народного судді Васильківського міського народного суду Київської області, з січня 1992 року по травень 1993 року працював народним суддею Миронівського районного народного суду Київської області, з травня 1993 року обіймає посаду судді Миронівського районного суду Київської області.

Наказом начальника управління юстиції Київської обласної державної адміністрації від 27 травня 1993 року №176 ОСОБА_1 з 07 травня 1993 року зараховано та наказано вважати таким, що приступив до виконання обов`язків голови Миронівського районного суду Київської області (а.с.11).

Наказом Управління Державної судової адміністрації в Київській області від 10 липня 2003 року №173 на ОСОБА_1 з 10 липня 2003 року покладено виконання обов`язків голови Миронівського районного суду Київської області (а.с.12).

Відповідно до наказу від 30 липня 2004 року №25 ОСОБА_1 з 15 липня 2004 року приступив до виконання обов`язків голови Миронівського районного суду Київської області (а.с.13).

Згідно з наказом Миронівського районного суду Київської області від 16 квітня 2014 року №6-ос ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови Миронівського районного суду Київської області строком на один рік, у період з 16 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року (а.с.14).

Відповідно до наказу Миронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2015 року №4/к ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови Миронівського районного суду Київської області строком на два роки, у період з 16 квітня 2015 року по 15 квітня 2017 року (а.с.15).

Згідно з наказом Миронівського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року №7/к "Про здійснення адміністративних повноважень голови суду" здійснення адміністративних повноважень голови Миронівського районного суду Київської області з 19 квітня 2017 року до обрання голови Миронівського районного суду Київської області покладено на суддю Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 . Вказаним наказом передбачено виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді Миронівського районного суду Київської області за здійснення адміністративних повноважень голови Миронівського районного суду Київської області з 19 квітня 2017 року до обрання голови Миронівського районного суду Київської області (а.с.81).

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу Миронівського районного суду Київської області за травень 2017 року ОСОБА_1 з 01 травня 2017 року по 19 травня 2017 року (п`ятниця) працював повний робочий день як голова Миронівського районного суду Київської області, а починаючи з 22 травня 2017 року по 31 травня 2017 року перебував на лікарняному та обліковувався впродовж травня 2017 року, як голова Миронівського районного суду Київської області (а.с.82-83).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23 травня 2017 року №1212/0/15-17 позивача звільнено з посади судді Миронівського районного суду Київської області у зв`язку з поданням ним заяви про відставку, яка надійшла до Вищої ради правосуддя 16 травня 2017 року (а.с.16).

Наказом Миронівського районного суду "Про відрахування судді ОСОБА_1 " від 06 червня 2017 року №13/К відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Миронівського районного суду Київської області з 06 червня 2017 року (а.с.17).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

30 січня 2020 року позивач звернувся до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області Шевченко С.В. з заявою, якою просив надати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з січня 2020 року (а.с.64).

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області позивачу видана довідка від 30 січня 2020 року №295 відповідно до якої станом на 01 січня 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 100896,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн.; доплата за вислугу років - 37836,00 грн. (а.с.9).

17 липня 2020 року позивач звернувся до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області Шевченко С.В. з заявою, в якій просив видати нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зазначенням у ній доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду (а.с.44).

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області листом від 06 серпня 2020 року №04-24/1258/20 повідомило позивача, що оскільки він був звільнений з посади судді коли вже не обіймав адміністративної посади, а також враховуючи те, що зміна розміру складових суддівської винагороди судді з 01 січня 2020 року стосувалась лише збільшення розміру посадового окладу, правові підстав для видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді відсутні(а.с.45-46).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області, всупереч вимогам Порядку №3-1, не надало позивачу на його заяву від 17 липня 2020 року довідку встановленої форми для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2020 року з відповідною доплатою за перебування на адміністративній посаді в суді.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Згідно з ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку (ч. 1).

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади (ч. ).

Відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3).

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 6 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Отже спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, визначено склад суддівської винагороди, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого входить доплата за перебування на адміністративній посаді в суді.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" адміністративними посадами в суді є посади голови суду та заступника (заступників) голови суду.

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу відмови Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2020 року з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.

Водночас сторонами не заперечується, що у період з 07 травня 1993 року по 18 травня 2017 року позивач здійснював повноваження голови Миронівського районного суду Київської області.

Згідно з наказом Миронівського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року №7/к "Про здійснення адміністративних повноважень голови суду" здійснення адміністративних повноважень голови Миронівського районного суду Київської області з 19 квітня 2017 року до обрання голови Миронівського районного суду Київської області покладено на суддю Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції 19 травня 2017 року зборами суддів Миронівського районного суду Київської області було обрано нового голову Миронівського районного суду Київської області - суддю Миронівського районного суду Київської області Поліщука А.С. (https://mr.ko.court.gov.ua/sud1017/pres-centr/news/350425/).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції позивач протягом 24 років перебував на адміністративній посаді голови Миронівського районного суду Київської області та отримував доплату за перебування на вказаній посаді по 18 травня 2017 року включно.

Право на відставку позивачем було реалізовано шляхом подання відповідної заяви до Вищої ради правосуддя у момент виконання обов`язків голови суду.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді, водночас наслідком відставки є, зокрема припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий пп.2.2 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013).

Отож щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, "Меллахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Отже враховуючи безперервну працю позивача на адміністративній посаді в суді протягом 24 років та подання ним заяви про відставку під час перебування на відповідній посаді, у спірних правовідносинах останній мав "законні сподівання" на отримання довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді, яку він отримував майже до самого виходу у відставку, а саме по 18 травня 2017 року включно і відповідно зазначення про таку доплату у довідці про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2020 року.

Щодо посилання апелянта на висновки Верховного Суду у постанові від 24 листопада 2021 року по справі №280/2334/20 то колегія суддів вважає, що вказані висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки як вбачається з встановлених судом обставин у вказаній справі, позивач перебував на посаді голови суду з 23 грудня 2003 року по 04 червня 2005 року та з 04 лютого 2008 року по 26 лютого 2013 року, звільнений з посади рішенням Вищої ради правосуддя 02 жовтня 2018 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов