Справа № 380/7279/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7279/22 пров. № А/857/12758/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії,-

суддя в 1-й інстанції Желік О.М.,

час ухвалення рішення 21.07.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність на підставі довідки від 03.06.2021 № 964 наданої ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що відповідно до чинного законодавства максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, при цьому, пенсія позивача як на час її призначення, так і на час виникнення спірних правовідносин не досягає максимального розміру. Щодо відсоткового розміру виплати пенсії, то законодавство визначає максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, пенсійний орган діяв в межах чинного законодавства.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262) виходячи з розміру 90% грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі № 380/6921/20 адміністративний позов позивача задоволено повністю, вирішено визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі № 380/11111/21 визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу з 01.12.2019 року пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області від 03.06.2021 року № 964, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із 01.12.2019 відповідно до вищенаведеної довідки та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання цього рішення суду здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 964 від 03.06.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі рішення суду, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Щодо того, у якому відсотковому розмірі відносно грошового забезпечення підлягає перерахунку пенсія, колегія суддів зазначає наступне.

Ст. 13 Закону 2262 (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років -50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни у ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Як встановлено судом, позивачу була призначена пенсія в розмірі 90% грошового забезпечення.

Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 року у зразковій адміністративній справі № 240/5401/18 (щодо зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсій військовослужбовцям) зазначив, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до ст. 63 Закону № 2262 на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 року у справі № 420/40/20 дійшов висновку, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення та відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку «при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення» та Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином: «у всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону 2262 пенсії Пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку».

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 14.09.2021 року у справі № 300/1447/19.

Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям осіб має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Ті обставини, що відбулись зміни у законодавстві, жодним чином не впливають на характер спірних правовідносин, який виник до цих обставин.

Крім того, судовими рішеннями вже підтверджувалось право позивача на перерахунок призначеної пенсії в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (рішення у справі № 380/6921/20).

Таким чином, відповідач, систематично не виконуючи рішення судів, що набрали законної сили, порушує права позивача, що є наслідком неодноразового звернення останнього до суду.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії, апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668), який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни у ст. 43 Закону № 2262, зокрема, ч. 5 цієї статті викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність»; п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911), відповідно до якого внесені зміни у ч. 5 ст. 43 шляхом доповнення реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». П. 2 розділу II Прикінцеві положення цього закону визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Питання щодо обмеження максимальним розміром пенсій осіб, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону № 2262 неодноразово досліджувалось Верховним Судом, зокрема у постановах від 06.11.2018 року у справі № 522/3093/17, від 08.08.2019 року у справі № 522/3271/17, від 10.10.2019 року у справі № 522/22798/17, від 30.10.2020 року у справі № 522/16881/17, від 17.05.2021 року у справі № 343/870/17 Верховний Суд висловлював правові висновки з цього питання, за якими положення ст. 43 Закону № 2262 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законами № 3668 та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-VIII від 24.12.2015 року.

Проте, зазначені положення в цілому визнано неконституційними.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262 зі змінами, зокрема:

- ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- положення ч.7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону № 2262 зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 43 Закону 2262, щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року (далі Закон № 1774), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом № 1774 з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262 відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону № 2262 не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774 до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції у цій справі відповідають такій правовій позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах. Водночас, відповідач покликається на нерелевантні висновки, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19, тобто, висновки, що стосуються спорів у неподібних правовідносинах, з іншим правовим регулюванням. Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року відступив від правової позиції, сформульованої у постанові від 10.09.2021 року у справі № 580/5238/20.

Пенсійний орган зазначає, що пенсія позивача не досягає максимального розміру, однак її розрахунок проведено з розміру 70% грошового забезпечення.

Крім того, згідно протоколу про перерахунок пенсії за пенсійною справою позивача, з 01.03.2022 року до його пенсійної виплати застосовано обмеження максимального розміру (а.с. 24).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що законодавче врегулювання спірних правовідносин не передбачає застосування обмежень пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним та відсотковим розміром з урахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі № 380/7279/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 жовтня 2022 року.