Справа № 540/2880/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/2880/21
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року у справі №540/2880/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

У С Т А Н О В И В:

23.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з метою визначення митної вартості товару за ціною договору декларантом до митного органу надано повний пакет документів, перелік яких наведено у статті 53 Митного кодексу України. Однак, контролюючим органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року. Із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень позивач не погоджувався вказуючи, що митний орган додатково може витребувати лише ті документи, які підтверджують митну вартість, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. На думку декларанта, оскаржуване рішення №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року не містить обґрунтованих підстав для коригування заявленої ТОВ «Строй Мир» митної вартості. Встановивши ненадання достатніх документів, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, контролюючий орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, зазначити чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та зазначити, які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Як стверджував позивач, наведені митним органом у рішенні №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року обставини жодним чином не спростовують заявленої декларантом митної вартості товару.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що декларантом у митній декларації заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості товару (фактурне вартість, витрати на страхування). Також, контролюючий орган вказував, що ТОВ «Строй Мир» до митного органу подано не всі документи з метою підтвердження митної вартості, а подані документи містять розбіжності. Як стверджував відповідач, декларантом не подано: страхових документів; документів, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Митний орган наголошував, що в оскаржуваному рішенні №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у контролюючого органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості, а тому такий акт індивідуальної дії є правомірним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року у справі № 540/2880/21 адміністративний позов «Строй Мир» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби за №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року про коригування митної вартості товарів.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем до митного органу документи підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять. Також, суд першої інстанції вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Між тим, у графі 33 оскаржуваного рішення зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції митним органом подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружним адміністративним судом неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, що, на думку, суб`єкта владних повноважень є підставою для скасування вказаного судового акту та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги контролюючий орган зазначає, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість, а складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. Декларантом подано не всі документи з метою підтвердження митної вартості, а документи, які подані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного митного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 14.04.2018 року між ТОВ "СТРОЙ МИР" (Покупець) та компанією RE-MA METAL TEKSTIL INSAAT GIDA SAN. Ve TIC. LTD. STI. (Продавець) укладено контракт № TR-UA-18/04/12, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець сплатити та прийняти товар - кухонні плити та газові настільні плити, запчастини до них, в номенклатурі, кількості та по ціні, згідно супровідних документів.

Згідно із додатковою угодою від 21.08.2018р. до контракту від 12.04.2018р. № TR-UA-18/04/12 постачання товару здійснюється на умовах FOB MERSIN, TURKEY, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (Публікація Міжнародної торгівельної палати в редакції 2010 р.).

Відповідно до додатковою угодою від 19.05.2021р. до контракту від 12.04.2018р. № TR-UA-18/04/12 умови оплати: Здійснити 100% сплату за інвойсом FYS900 від 19.05.2021р. перед отриманням товару на склад Покупця в Україні.

На виконання умов вищевказаного контракту з додатковими угодами компанією RE-MA METAL TEKSTIL INSAAT GIDA SAN. Ve TIC. LTD. STI. поставлено на користь ТОВ "СТРОЙ МИР" плити побутові газові та плити побутові комбіновані газо-електричні.

З метою здійснення митного оформлення товарів, 14.06.2021 року ТОВ "СТРОЙ МИР" до митного органу подано митну декларацію №UA508040/2021/004142, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту в сумі 37260 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення ТОВ "СТРОЙ МИР" до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: контракт від 12.04.2018р. № TR-UA-18/04/12; доповнення до контракту №12 від 19.05.2021р., від 21.08.2018р., від 28.10.2020р., від 12.04.2021р., від 19.05.2021р.; пакувальний лист від 19.05.2021р.; рахунок фактуру (інвойс) від 19.05.2021р. FYS900; коносамент 2021/05/EXP/0033597 від 23.05.2021р.; автотранспортні накладні від 13.06.2021р. №2321, №2322; декларацію про походження товару від 19.05.2021р. FYS900; банківський платіжний документ №10 від 03.06.2021р.; рахунок фактуру про надання ТЕП 2055 від 08.06.2021р.; документ, що підтверджує вартість перевезення №9 від 08.06.2021р.; договір перевезення від 30.03.2021р.; заявку №11/05 від 11.05.2021р.; звіти про зважування від 13.06.2021р.; технічний опис; копію митної декларації країни відправлення від 20.05.2021р.

Під час перевірки, поданих декларантом на підтвердження митної вартості товару, документів фахівцями контролюючого органу установлено, що ТОВ «СТРОЙ МИР» заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, а саме: у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) FYS900 від 19.05.2021р. відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; не подано страхових документів; на маркетплейсі виробника, який розміщено на торговій онлайн платформі, вартість зазначеного в митній декларації товару більша ніж задекларована ТОВ «СТРОЙ МИР».

З урахуванням чого та з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої у митній декларації, митним органом, на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, зокрема: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування та страхування; калькуляцію виробника; висновки про якісні і вартісні характеристики товарі, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

У зв`язку з чим, з метою підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості декларантом до митного органу додатково подано прайс-лист та бізнес-пропозицію компанії постачальника.

За результатами розгляду питання щодо митного оформлення, зазначеного у митних деклараціях, товару, Чорноморською митницею Державної митної служби України прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року.

Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митній декларації митної вартості товару позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, зокрема, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, як з`ясовано колегією суддів, на підтвердження обґрунтованості визначеного методу митної вартості ТОВ "СТРОЙ МИР" до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: контракт від 12.04.2018р. № TR-UA-18/04/12; доповнення до контракту №12 від 19.05.2021р., від 21.08.2018р., від 28.10.2020р., від 12.04.2021р., від 19.05.2021р.; пакувальний лист від 19.05.2021р.; рахунок фактуру (інвойс) від 19.05.2021р. FYS900; коносамент 2021/05/EXP/0033597 від 23.05.2021р.; автотранспортні накладні від 13.06.2021р. №2321, №2322; декларацію про походження товару від 19.05.2021р. FYS900; банківський платіжний документ №10 від 03.06.2021р.; рахунок фактуру про надання ТЕП 2055 від 08.06.2021р.; документ, що підтверджує вартість перевезення №9 від 08.06.2021р.; договір перевезення від 30.03.2021р.; заявку №11/05 від 11.05.2021р.; звіти про зважування від 13.06.2021р.; технічний опис; копію митної декларації країни відправлення від 20.05.2021р.; прайс-лист та бізнес-пропозицію компанії постачальника.

За наслідками дослідження вказаних документів, колегією суддів установлено, що вони ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, а також обґрунтовують митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Однак, під час перевірки поданих декларантом до митного органу документів фахівцями контролюючого органу установлено, що ТОВ «СТРОЙ МИР» заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, а саме: у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) FYS900 від 19.05.2021р. відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; не подано страхових документів; сумніви щодо повноти заявлення фактурної вартості підтверджуються пунктом 4.2 контракту TR-UA-18/04/12 від 12.04.2018р., де ціна, вказана в цьому контракті включає в себе вартість пакування, в якому постачається товар та нанесеного на ньому маркування; на маркетплейсі виробника, який розміщено на торговій онлайн платформі, вартість зазначеного в митній декларації товару більша ніж задекларована ТОВ «СТРОЙ МИР».

Надаючи оцінку, наведеним в оскаржуваному рішенні Чорноморської митниці Державної митної служби України №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року, підставам для коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із п.4.2 контракту TR-UA-18/04/12 від 12.04.2018р. загальна вартість контракту складає 500000 USD. Ціни, зазначені в даному контракті включають в себе вартість упаковки, маркування в яких постачається товар.

Відповідно до п.п.«в» п. 1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Отже, понесені покупцем витрати на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, включаються до митної вартості лише у разі якщо такі витрати не включалися до ціни товару.

Як установлено апеляційним судом, у даному випадку, витрати на упаковку та маркування покладаються на постачальника товару компанію RE-MA METAL TEKSTIL INSAAT GIDA SAN. Ve TIC. LTD. STI. та входять до ціни товару.

У межах спірних правовідносин покупець - ТОВ "СТРОЙ МИР" не поніс витрат на вартість упаковки або маркування, у зв`язку з чим такі витрати не є складовими митної вартості.

Означене спростовує сумніви митного органу стосовно повноти заявлення декларантом фактурної вартості.

Щодо страхування товару апеляційний суд зазначає таке.

Згідно із додатковою угодою від 21.08.2018р. до контракту від 12.04.2018р. № TR-UA-18/04/12 постачання товару здійснюється на умовах FOB MERSIN, TURKEY, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (Публікація Міжнародної торгівельної палати в редакції 2010 р.).

Відповідно до міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі (Інкотермс 2010року) франкування - економічні і правові умови, які зумовлюють порядок включення до ціни тих чи інших витрат на транспортування, вантажні роботи, зберігання й страхування вантажів. Отже, ціни залежно від умов постачання товарів відрізняються по видах франко. Ціна «франко» (з італ. franco - букв. Вільний) - це комерційний термін, який означає, що продавець бере на себе зобов`язання поставити товар у певне місце за свій рахунок, тобто до ціни продажу будуть включені транспортні, страхові та (у міжнародній торгівлі) митні послуги. Застосування терміну «франко» у сполученні із зазначенням кінцевого пункту доставляння продукції означає, що покупець вільний від витрат з транспортування до цього пункту, бо їх сплачує продавець. Кожен вид франко показує, до якого пункту на шляху руху товару від продавця до покупця додаткові витрати включені до ціни за контрактом купівлі-продажу. При цьому пунктом може бути місце виробництва (поле, ферма, завод, будівельний майданчик та ін.), вагон, склад, борт судна, залізнична станція, конкретний населений пункт.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) визначено, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.

При цьому, ризик втрати чи пошкодження товару на пряму не пов`язано зі страхуванням такого товару, а лише означає, що з моменту завантаження товару на борт судна в порті відвантаження у випадку втрати чи пошкодження товару покупець не може пред`являти претензії до постачальника. Умови поставки FOB не передбачають обов`язкового страхування товару, а відтак воно може здійснюватися лише за волевиявлення покупця.

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 08.06.2021 року вих.№9, виданої ТОВ «Марлайн», страхування вантажу не здійснювалось.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що страхування товару не здійснювалося, декларант, у даному випадку, не повинен доводити факт такого страхування, а повинен підтвердити лише ті обставини, які пов`язані з витратами, які входять до митної вартості товарів.

Якщо ж, на думку митного органу, страхування здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то контролюючий орган повинен довести наявність такого страхування.

Натомість, в мажах розгляду даної справи відповідачем не доведено здійснення декларантом страхування товару, а тому доводи скаржника у відповідній частині апеляційної скарги є необгрунтованими.

Що стосується документального обґрунтування зниження ціни на товар, апеляційний суд зазначає, що відповідно до статей 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Таким чином, зниження ціни на товар є результатом комерційних переговорів, які передували укладанню контракту. До того ж, цінова знижка - це умова договору, що визначає розмір зменшення базової ціни товару, вказаної у договорі, тобто, це частина ціни товару, яку підприємства можуть встановлювати з метою стимулювання та підвищення зацікавленості суб`єктів господарювання у придбанні їх продукції, цінові знижки мають добровільний характер і не є обов`язковими, вони можуть надаватися у певному конкретному випадку.

Також, колегія суддів уважає необгрунтованими посилання митного органу на те, що у наданому для митного оформлення інвойсі FYS900 від 19.05.2021р. відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Апеляційний суд зазначає, що Митним уодексом України вимоги до інвойсу не передбачено.

За наслідками дослідження наявного у матеріалах справи рахунка-фактури (інвойса) № FYS900 від 19.05.2021, колегією суддів з`ясовано, що за своїм змістом означений документ містить відомості щодо перелік товару, його кількість і ціну, умови поставки, відомості про відправника та отримувача, які дозволяють їх ідентифікувати.

До того ж, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що під час митного оформлення товарів, декларантом до митного органу, крім рахунка-фактури (інвойсу) № FYS900 від 19.05.2021, також подано специфікацію № 12 від 19.05.2021 року, яка містить відповідне посилання на контракт, а ціни в специфікації повністю відповідають, цінам зазначеним в рахунку-фактурі.

На думку колегії суддів, наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема, посилання на контракт, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані.

Крім того, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що приписами частини 2 статті 53 Митного кодексу України, не передбачено обов`язкове подання під час митного оформлення копій митних декларацій країн відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а тому твердження відповідача у відповідній частині апеляційної скарги є необґрунтованими.

Також, колегія суддів відмічає, що спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані декларантом документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження задекларованої митної вартості товару.

При цьому, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, як і не доведено неможливості визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору).

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності та наявності законодавчо передбачених підстав для скасування спірних рішення Чорноморської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000140/1 від 14.06.2021 року.

Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року у справі №540/2880/21 без змін.

Стягнути з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (73000, м.Херсон, вул.Гоголя,13, ) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 7762(сім тисяч сімсот шістдесят дві)грн. 87коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.