Справа № 812/1696/13-аВідповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, с
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року справа №812/1696/13-а

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 812/1696/13-а (суддя в І інстанції Чернявська Т.І., повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року у м.Сєвєродонецьк Луганської області) за заявою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 812/1696/13-а за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетної заборгованості, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 812/1696/13-а за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетної заборгованості, зобов`язання вчинити певні дії, а саме боржника - з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44082145).

В обґрунтування заяви зазначено, що у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 56589057 з примусового виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року у справі №812/1696/13-а про зобов`язання Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.); нарахувати та відобразити в особовому рахунку платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року замінено у виконавчому листі у справі № 812/1696/13-а боржника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, м. Київ, 04119).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, зокрема Офіс великих платників податків ДПС, та установлено, що права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12 листопада 2020 року №643 Про затвердження положень про територіальні органи ДПС, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС ().

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено відомості про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ (філію) Державної податкової служби України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022року заяву задоволено. Замінено у виконавчому провадженні ВП №56589057 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 01 червня 2018 року у справі №812/1696/13-а, про зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.); нарахувати та відобразити в особовому рахунку платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства Лисичанська нафтова інвестиційна компанія () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок), боржника з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996) на правонаступника Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44082145, місцезнаходження: вул. Кошиця, буд. 3, м. Київ, 02068).

Не погодившись з таким судовим рішенням, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт наголошує на тому, що Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не є правонаступником, тому місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2013 року у справі № 812/1696/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року (т. 1 арк. спр. 31-36; т. 33 арк. спр. 237-238), позов Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетної заборгованості, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року, в розмірі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні нуль копійок).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2017 року у справі № 812/1696/13-а касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області та Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби задоволено частково, змінено постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, позов задоволено частково (т.33, арк. спр. 239-241): визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.) та щодо не нарахування пені за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок); зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн. (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.); нарахувати та відобразити в особовому рахунку платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн. (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок); стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 788,75 грн. (сімсот вісімдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби; в іншій частині позову відмовлено.

01 червня 2018 року позивачу за постановою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2017 року у справі № 812/1696/13-а, яка набрала законної сили 05 липня 2017 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», видано виконавчий лист про зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.); нарахувати та відобразити в особовому рахунку платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок) (т. 33 арк. спр. 195-196).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13 червня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56589057 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 01 червня 2018 року у справі № 812/1696/13-а, про зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (дев`яносто сім мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста тридцять чотири гривні 00 коп.); нарахувати та відобразити в особовому рахунку платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування в сумі 5408951,78 грн (п`ять мільйонів чотириста вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок) (т. 33 арк. спр. 198-199).

Ухвалою від 14 червня 2018 року змінено спосіб виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2017 року у справі №812/1696/13-а в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області про виплату Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн. на зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби) внести до Реєстру бюджетної заборгованості суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією за березень 2012 року в сумі 97277334,00 грн (т. 33 арк. спр. 247-250).

Ухвалою від 17 серпня 2021 року задоволено заяву Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про заміну боржника у виконавчому листі у справі № 812/1696/13-а, замінено боржника у виконавчому листі № 812/1696/13-а, виданому Луганським окружним адміністративним судом 01 серпня 2018 року, з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996) на його правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, м. Київ, 04119) (арк. спр. 171-173).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта цієї статті).

Згідно статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 15 цього Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому виділяють дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03 лютого 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» 30 липня 2019 року проведена державна реєстрація створення юридичної особи Офісу великих платників податків ДПС, номер запису 0086628 (т. 33 арк. спр. 214-220).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, зокрема Офіс великих платників податків ДПС.

Абзацами першим, третім-четвертим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», утворено відокремлені підрозділи Державної податкової служби - територіальні органи за переліком згідно з додатком, зокрема, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020р. № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01.01.2021р. розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Крім того, відповідно до відомостей з ЄДР, Офіс великих платників податків ДПС з 22.10.2020р. перебуває в стані припинення.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції вирішив, що на цей час Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471), який є боржником у спірному виконавчому провадженні згідно ухвали від 17 серпня 2021 року, припинив виконувати функцій у сфері адміністрування податків і зборів, виконувати функції контролюючого органу.

Між тим, новостворене Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з 01.01.2021р. почало виконувати свої функції як відокремлений підрозділ контролюючого органу, а відтак, буде забезпечувати виконання судового рішення як чинний орган, який власне виконує функції у відповідній сфері як правонаступник.

З такими висновками місцевого суду погоджується судова колегія апеляційного суду.

Як встановлено вище, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020р. №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі Офіс великих платників податків ДПС).

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 2 Постанови 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, в тому числі й Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 44082145) з розташуванням в м. Києві зареєстровано 30.09.2020р..

Відповідно до Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020р. №643, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС у відповідних сферах діяльності.

Пунктом 15 цього Положення визначено, що Міжрегіональне управління створюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.

Згідно пункту 1 наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020р. №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01.01.2021р. розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020р. №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893.

Дійсно, наказом Державної податкової служби України «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2021 рік» Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» не було включено до Реєстру великих платників податків на 2021 рік.

Наказом Державної податкової служби України від 22.12.2020р. №746 затверджено закріплення великих платників податків за міжрегіональними управліннями ДПС по роботі з великими платниками податків, які включені до реєстру великих платників податків на 2021 рік відповідно до наказу ДПС від 25.09.2020р. №520.

Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» не було закріплено за Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, як і за будь-яким іншим міжрегіональним управлінням.

В той же час, оскільки ухвалою від 17 серпня 2021 року замінено боржника у виконавчому листі № 812/1696/13-а, виданому Луганським окружним адміністративним судом 01 серпня 2018 року, з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996) на його правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, м. Київ, 04119) , враховуючи, що відповідно до Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, також розташоване в м. Києві, є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС у відповідних сферах діяльності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про правонаступництво Офісу великих платників податків ДПС в спірних правовідносинах саме Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Таким чином, задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції правильно застосував норми права, оскільки Офіс великих платників податків ДПС втратив повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики, відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язання, які на нього покладені, у тому числі і судовими рішеннями, оскільки таке повноваження передано для виконання завдань і функцій новоствореному контролюючому органу у зазначеній сфері, яким є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

При цьому перебування позивача в теперішній час (в тому числі з 2021 року) на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області не створює для останнього правонаступництва в спірних правовідносинах.

У разі зміни місця обслуговування (обліку) платника податків не відбувається фактичного (компетенційного) або процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва контролюючих органів. Обставини, з якими Закон № 1404-VIII і стаття 379 КАС України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому разі відсутні, відповідно органом, який має забезпечити виконання судового рішення та відновити права платника податків, є той, якого зобов`язано судовим рішенням, що набрало законної сили, вчинити певні дії.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16 та від 29.09.2022 в справі № 815/2025/17.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на Рекомендації №Rec 16 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про виконання адміністративних рішень і судових рішень в області адміністративного права». В розділі II Рекомендацій «Виконання судових рішень, що стосуються адміністративних органів» зазначено, що Держави-члени повинні забезпечити, щоб адміністративні органи виконували судові рішення в розумні терміни. Щоб повністю виконати судові рішення, адміністративні органи повинні вживати всіх необхідних заходів відповідно до законодавства (пункт а). У випадку невиконання адміністративним органом судового рішення, повинна бути передбачена відповідна процедура забезпечення виконання даного рішення (пункт b).

Пунктом 54 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень передбачено, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини, право на справедливий суд, зафіксоване в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, означає не лише те, що судове рішення повинно бути ухвалено в розумні строки, а й те, що воно повинно бути - коли це доречно - таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Справді, Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Також апеляційний суд вважає за необхідне врахувати практику застосування Європейським судом з прав людини Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Жовнер проти України, заява №56848/00, пункт 33) Суд зазначив, що неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Суд також відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

В пунктах 46, 48, 51, 53, 54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04), зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява №589498/00, пункт 34).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Hornsby v. Greece» (заява №18357/91, пункт 40), «Деркач та Палек проти України» (заяви № 34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява № 22774/93, пункт 74).

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09, пункт 39). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява №49429/99, пункт 52).

У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява №38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

У низці випадків ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві («Михайленки та інші проти України» пункт 45, «Лисянський проти України» пункт 19, «Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови» пункти 18,19, «Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації» пункт 35, «Р. Качапор та інші проти Сербії». Внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.

Варто також згадати, що у 2019 році Судом також винесено ряд рішень, у яких констатовано порушення пункту «й» статті 6 Конвенції у зв`язку тривалим невиконанням або неповним виконанням рішень національних судів та відсутність у зв`язку із цим ефективного засобу правового захисту, зокрема, Gasanov and Nikulin v. Russia (№16941/07, 59053/11), Besleaga and Vankay v. Romania (№35723/03, 45096/09), Anankin and Others v. Russia (№79757/12), Hodzic and Sirco v. Bosnia and Herzegovina (№34526/15, 34530/15), Balic and others v. Bosnia and Herzegovina (№ 44080/16), Katic and others v. Bosnia and Herzegovina (№ 50972/16).

Аналогічні за своїм змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 757/42871/15-а.

Відтак, розглянувши подання про заміну сторони у виконавчому провадженні, місцевий суд правильно вважає її обґрунтованою та дійшов правомірного висновку про заміну боржника у виконавчому провадженні №56589057 на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу (філії) Державної податкової служби України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 238, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 812/1696/13-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 812/1696/13-а - залишити без змін.

Повне судове рішення 25 жовтня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко