Справа № 280/3624/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 жовтня 2022 року Справа № 280/3624/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді АртоузО.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна (адреса для листування: 69001 м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського буд. 10а/2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжz, вул. Південне шоссе, 72, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), третя особа Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (далі третя особа) відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправною відмову від 24.01.2022 № 8 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.01.2022 та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12.01.2022.

Ухвалою суду від 13.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4212/21.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року. Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах». Отже, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09 липня 2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року. Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та 58 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» позивачка вважає, що мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23 січня 2020 року. У позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №29139 від 01.08.2022), відповідно до якого зазначає, що розглянувши заяву позивачки та додані до неї документи, відповідачем встановлено, що відсутність пільгового стажу за Списком №2. Так, в оскаржуваному рішенні було зазначено, що у трудовій книжці позивача відсутні підтвердуючі записи про шкідливі чи важуі умови праці на робочому місці, також не було надано уточнюючу довідку підприємства. У відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглядаючи матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою встановленого зразка про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2, надавши всі необхідні документи.

27.01.2022 на адресу позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області направлено повідомлення за вих. №0800-0206-8/7501 та Рішенням від 24 січня 2022 року № 28 про відмову у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2, з посиланням на те, що згідно документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 02 місяці 25 днів. Вік заявниці на дату звернення 49 років. Пільговий стаж роботи за Списком №2 відсутній, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнююча довідка підприємства згідно з Додатком 5 відсутня. Управлінням прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в призначенеі дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в звязку з відсутністю на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого в установленому порядку, та у зв`язку з недосягненням необхідного віку 55 років.

Позивачка не погоджуючись з прийнятим рішення звернулась до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного, що спірним у даній справі є право позивача на дострокове призначення пенсії на пільгових умовах при наявності відповідного віку та відповідного пільгового стажу.

Щодо спору відносно досягнення позивачем відповідного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року за результатами апеляційного розгляду зразкової справи № 360/3611/20, правові висновки якого суд має враховувати при прийнятті рішення (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

При цьому, відповідно до положень частини І статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Як встановлено судом, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 18.01.2022, позивачка досягла 49 років, при цьому 27.01.2022 їй виповнюється 50 років, що є достатнім визначеного пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віком для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення пенсії позивачці відповідач не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для останньої, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Щодо спору відносно наявності пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 11.08.1993 прийнята до ВАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та 29.08.2014 звільнений за власним бажанням (записи №№1-4).

Як зазначає позивач, з 11.10.1993 по 31.03.1999 позивач виконувала роботу у виробництві чорної металургії в цеху холодного прокату № 1, за професією укладалышк-пакувальник. що передбачено Списком №2 розділ 111 підрозділ За код 2040300а-1753а, постанова KM СРСР № 10 від 26.01.1991, постанови КМ України 162 від 11.03.1994, як робітники та бригадири, зайняті прийманням, завданням, пакетуванням і пакуванням металу та готової продукції.

З 01.04.1999 по 27.01.2014 позивач виконувала роботу у виробництві чорної металургії в цеху холодного прокату №1, за професією сортувальник -здавальник, що передбачено Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 3а код 2040300а-1753а постанови KM України № 162 від 11.03.1994, Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 3а позиція 3.3а-3а постанови KM України № 36 від 16.01.2003, як робітники та бригадири, зайняті обробленням та сортуванням металу та готової продукції. Згідно довідки ПАТ ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.01.2022 №69 підтверджено, що ОСОБА_1 відпрацьовано 20 років 4 місяці 10 днів за період з 11.10.1993 по 27.01.2014 на пільгових умовах по Списку №2. Крім того, вказано, що відпустка без збереження заробітної плати не надавалася, простоїв не було. Також наведено архівну довідку щодо перейменування товариства.

Як слідує з оскаржуваного рішення позивачем при зверненні до управління із заявою про призначення пенсії надавалася уточнююча довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, накази про результати атестації робочих місць. Відповідачем не надано зауважень щодо наданих документів, зазначено лише про взагалі відсутність вказаних документів, що спростовується викладеним вище.

Таким чином, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачка мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Оскільки позивач подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 саме 18.01.2022, оскільки матеріали справи не містять доказів такого звернення саме 12.01.2022, то відповідачем мала б бути призначена така пенсія 18.01.2022 - з дня звернення за пенсією, як зазначено в оскаржуваному рішенні як дата звернення..

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивачки частково.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна (адреса для листування: 69001 м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського буд. 10а/2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжж, вул. Південне шоссе, 72, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.01.2022 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18 січня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення виготовлено та підписано 25.10.2022.

Суддя О.О.Артоуз