Справа № 739/918/22
Суддя: Іващенко І. К.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/918/22
Провадження № 2-а/739/25/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іващенка І.К.,

за участі секретарів Шкурат О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Наполова М.І.,

відповідача 2 Лінок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейської СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції Лінок Наталії Олександрівни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейської СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції Лінок Наталії Олександрівни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2022 сержантом поліції СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області Лінок Н.О винесено постанову серії БАВ № 643400 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, зазначає, що оскаржувана постанова фактично оформлена без розгляду справи (не було оголошення, яка справа розглядається, не було представлення посадової особи, хто притягується до адміністративної відповідальності), проігноровані вимоги позивача про забезпечення юридичної допомоги під час розгляду справи. Вказаний не вірно час коли позивач керував транспортним засобом. Наполягає, що будь-яких правопорушень він не вчиняв, тому у поліцейського не було достатніх підстав на перевірку відповідних документів.

Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено судове засідання /а.с. 16/.

З клопотанням представника позивача розгляд справи відкладався на іншу дату.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач поліцейська СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області,сержант поліції Лінок Наталія Олександрівна подала до суду відзив, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог, та надала до суду носій інформації DVD-R, на якому міститься відеофіксація з місця адміністративного правопорушення від 03.08.2022 року.

В судовому засіданні підтвердила свою позицію викладену у відзиві, уточнивши прохальну частину замінивши неправильне ім`я « ОСОБА_2 » на правильне « ОСОБА_1 ».

Представник відповідача 1 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача1 надійшов відзив важає позов безпідставний тому просить у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні протокольно оголошувалась перерва у розгляді справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про таке.

Судом встановлено, що 03.08.2020 року поліцейською СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області сержантом поліції Лінок Наталією Олександрівною складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 643400 від 03.08.2022 року, в якій зазначено, що позивач 03.08.2022 року о 09 год. 13 хв. в м. Новгород-Сіверський по вулиці Шевченка, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не пристебнутим ременем безпеки та не маючи при собі посвідчення водія, а саме категорії «В», чим порушив п. 2.1. а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред`явлення посвідчення водія, є незаконним. Жодного порушення Правил дорожнього руху, щоб стало підставою для його зупинки та перевірки документів, ним не вчинено. Ним було запропоновано інспектору ознайомитись з його документами через додаток «Дія», однак додаток «Дія» з технічних причин на цей час не працював. Також позивач, вказує на той факт, що він просив затримати його та надати йому можливість скористатись послугами фахівця в галузі права, однак відповідачем було це прохання проігнороване.

Враховуючи викладене, відповідачем 2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

За приписами ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, відповідач надав відеозапис з місця адміністративного правопорушення від 03.08.2022 року, який спростовує доводи, на які посилався позивач у позові. На відео зафіксовано, що позивач відмовляється надавати документи, які пропонує йому надати відповідач, посилаючись на те що посвідчення водія завантажено до мобільного додатку «Дія». Але на час зупинки додаток «Дія» не завантажується (заблокований з технічних причин).

В судовому засіданні позивач пред`явив суду посвідчення водія в додатку «Дія».

Тому у суду немає сумнівів у належності у позивача посвідчення водія.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

В постанові підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вказано порушення п.2.1.а «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», а не п.2.4.а «на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.».

Також відповідачами доказів того, що позивачем було вчинено порушення Правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки відповідних документів не надано. Отже, відповідачами не доведено, що на момент винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП існувало достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем, як водієм автомобілю ПДР України, які стали підставою для пред`явлення вимоги поліцейським про пред`явлення відповідних документів на транспортний засіб, то суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, а позивач, взагалі не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованими та такою, що не відповідають нормам КУпАП. При розгляді справи суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови і достатність підстав для задоволення адміністративного позову із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно вимоги позивача, щодо витрат на правничу допомогу судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 1-5 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до частини 5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, позивачем повинен бути доведений сам факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у конкретному розмірі. При цьому суд зобов`язаний дослідити згоду позивача на оплату конкретної суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог ця сума покладається на самого позивача.

Так, позивачем до позову додано копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 серпня 2022 року укладений між адвокатом Наполовим Миколою Івановичем та ОСОБА_1 та оригінал квитанції про оплату суми 999,93 грн.

Згідно п.1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2022 (надалі договір) предметом договору є надання адвокатом професійної (правничої) допомоги при оскаржуванні в адміністративному порядку постанови, серії БАВ № 643400 від 03 серпня 2022 року якою відносно клієнта застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 гривень.

Відповідно п.4.1. договору правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду у визначеному додатку №1 до цього договорі розмірі, при цьому сам додаток № 1 не був наданий до суду.

Також не був наданий суду акт виконаних робіт з чітким розписом робіт, які виконані адвокатом.

В наданій квитанції про оплату вказано призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками. Але саміх карток за якими проведена оплата та які саме послуги оплачені за цими картками суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу були неминучими та фактично понесеними, а тому суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно вимог ст.139 КАС України та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17, з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями , 3, 4, 9 , 72, 78, 241-246, 255, 286, 293, 295-297 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейської СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції Лінок Наталії Олександрівни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАВ № 643400 винесену 03.08.2022 поліцейською СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області сержантом поліції Лінок Наталією Олександрівною, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 копійок.

В частині позову щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 м. Чернігів, .

Відповідач 2: поліцейська СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, сержант поліції, ОСОБА_3 , місцезнаходження: вул.. Губернська, 26, м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області.

Суддя: І.К. Іващенко