Справа № 200/14941/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року справа №200/14941/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 р. у справі № 200/14941/21 (головуючий І інстанції суддя Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заборгованості з пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнень, просив про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з пенсії за періоди з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року, з 01 травня 2018 року по 30 червня 2018 року у сумі 73 706, 65 грн. (а.с. 34-41).

Враховуючи, що період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2018 року поглинається періодом з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року, то суд дійшов висновку, що позивачем допущено описку і спірним слід вважати один період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі № 200/14941/21 позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь позивача заборгованість з пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року у сумі 73706, 65 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду про стягнення заборгованості з пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 55-56).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що позовні вимоги позивача заявлені у цій справі вже були предметом розгляду у іншій адміністративній справі, рішення якої набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 200/10175/19-а визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року включно; зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року включно.

Виконавче провадження № 61201463 відкрите на виконання цього рішення суду, 16 липня 2020 року закінчено з огляду на виконання рішення суду: виплату поточної пенсії поновлено, виплата нарахованої пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року буде здійснена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані відомості кореспондуються із відповіддю відповідача на звернення позивача про надання інформації від 26 серпня 2020 № 6110-6214/Л-02/8-0500/20.

Заборгованість з пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року складає 73706, 65 грн, що підтверджується відомостями відповідача щодо аналітики нарахувань від 05 січня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідачем не заперечується, а матеріалами справи підтверджується факт невиплати позивачу пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року у загальній сумі 73706,65 грн.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 доповнено абзацом 20 згідно з постановою Кабінету Міністрів України№ 788 від 21 серпня 2019 року, за змістом якого суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Внаслідок прийняття вказаної норми Кабінетом Міністрів України не тільки фактично зупинено виплату громадянам України пенсійних виплат на невизначений період часу, а й змінено строк виплати пенсій, регламентований частиною першою статті 47 Закону № 1058.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058 зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Судом встановлено, що жодних змін до Закону № 1058 з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеним особам, Верховною Радою України не приймалось.

Отже, приписи абзацу 20 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 (з урахуванням змін, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 788 від 21 серпня 2019 року) не можуть бути застосовані до правовідносин у цій справі, оскільки не відповідають частині першій статті 47 Закону № 1058.

Наявна заборгованість підлягає виплаті. Підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 240 КАС України, на який посилається відповідач, у цій справі відсутні, оскільки у провадженні цього або іншого суду відсутня справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким спором не є спір у справі № 200/10175/19-а, оскільки провадження в ній закінчено.

Крім того, що між цією справою та справою № 200/10175/19-а відсутня тотожність, оскільки для висновку про тотожність справ суб`єктний склад справ, предмет та підстави позовів повинні бути однакові. Вказані справи не збігаються ні за своїм предметом, ні за підставами. Предметом справи № 200/10175/19-а є вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та зобов`язання виплатити заборгованість з пенсії, які обумовлені підставами незаконного припинення пенсійних виплат. Предметом цієї справи є вимоги про стягнення цієї заборгованості, які обумовлені відсутністю законодавчого порядку здійснення таких виплат та відсутністю їх фінансування.

Слід також зазначити, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховував висновки щодо незаконності зміни способу виконання рішення суду про зобов`язання здійснити виплату пенсії на такий спосіб виконання як стягнення пенсії, які викладені в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справах № 21-394а14, № 21-475а14, Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2014 року (К/800/57482/13), Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 755/7078/16-а, а також закриття виконавчого провадження № 61201463 у зв`язку з виконанням рішення у справі № 200/10175/19-а, проте заборгованість за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року у сумі 73706, 65 грн. позивачеві не виплачена.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року у сумі 73 706, 65 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини першоїстатті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі наведеної норми рішення суду про стягнення пенсії підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

За наведеного вище суд апеляційної інстанції погоджує висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 р. у справі № 200/14941/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв