Справа № 340/5965/21
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року справа № 340/5965/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі військова частина) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України (далі допомога).
Водночас просив суд зобов`язати відповідача виплати допомогу.
У судовому засіданні підтримав вимоги позову і пояснив, що військова частина безпідставно відмовила у виплаті допомоги.
Стверджував, що під поняттям «перший контракт» треба розуміти перший контракт кожного виду військової служби.
Зазначає, що положення наказу Міністерства оборони України (далі Міністерство) стосовно обмеження виплати допомоги особам, які звільненні зі служби в правоохоронних органах, суперечить припису нормативно-правового акту Уряду України (далі Уряд), котрий встановив право на її отримання.
Звернув увагу, що допомога відноситься до структури грошового забезпечення військовослужбовця і на день подання позову на спірні правовідносини не поширювався строк звернення до суду.
Відповідач заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.45-47).
У судовому засіданні представник пояснив, що пропущений строк звернення до суду, бо грошове забезпечення військовослужбовця не можна ототожнювати зі заробітною платою.
Зазначив, що військова частина уклала з ОСОБА_1 другий контракт, що виключає право на виплату допомоги.
Водночас звернув увагу, що до укладення першого контракту позивач звільнився зі служби в правоохоронних органах, що також виключає згадане право.
23 вересня 2021 року судом відкрито у справі спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.29-30).
05 січня 2022 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у том у ж провадженні, однак з викликом сторін (а.с.76-77).
03 червня 2022 року суд зупинив провадження у справі (а.с.141-142).
10 серпня 2022 року суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду про зупинення провадження (а.с.167).
18 жовтня 2022 року сторони до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленні про час і місце судового засідання (а.с.204-212. 231).
Клопотали про завершення розгляду справи за їх відсутності (а.с.213-216, 224-226).
Керуючись приписами частини 9 статті 205 КАС України, суд зробив висновок про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.
Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 18 липня 2017 року ОСОБА_1 (капітана внутрішньої служби) звільнили за власним бажанням з посади старшого інспектора Олександрійського міськрайонного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань і пробації Міністерства юстиції (далі Відділ) (а.с.217).
28 липня 2017 року позивач і Міністерство в особі Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с.227-230).
10 листопада 2017 року ОСОБА_1 зарахований до складу військової частини (а.с.15).
Строк дії контракту 3 роки.
23 січня 2019 року позивач і Міністерство уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (а.с.24-26).
Строк дії контракту 5 років.
07 вересня 2021 року військова частина відмовила у виплаті допомоги, про що ОСОБА_1 прохав у рапорті (а.с.19-23).
Підстави військова частина уклала з ОСОБА_1 другий, а не перший контракт; до укладення першого контракту позивач звільнився зі служби в правоохоронних органах.
Позов подано до суду 13 вересня 2021 року (а.с.1-6).

Юридична оцінка встановлених судом обставин і фактів справи.

Перш за все, спір стосується питання проходження публічної служби.
Отже, відноситься до компетенції адміністративного суду.
Військовослужбовець за службу отримує грошове забезпечення.
Приписами частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, допомога входить до складу грошового забезпечення як одноразовий додатковий його вид.
Приписами частини 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Таким чином Основний Закон визначає, що за працю людина отримує заробітну плату.
Грошове забезпечення є різновидом заробітної плати.
Приписами частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції на час звернення до суду) визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Тому до спірних правовідносин не поширюється строк звернення до суду.
30 серпня 2017 року Уряд прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова).
Підзаконний нормативно-правовий акт набрав чинності з 01 березня 2018 року.
Приписами підпункту 8 пункту 6 Постанови встановлено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах:
особам рядового складу вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Встановлюючи виплату допомоги, Уряд прагнув матеріально заохотити осіб, які виношували намір вступити до лав Збройних Сил України.
Отже, право на допомогу мають особи, котрі вступили на військову службу після набрання чинності Постановою (01 березня 2018 року), обравши один з трьох її видів (на посадах рядового складу; на посадах сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу; на посадах офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу).
ОСОБА_1 вступив на військову службу 28 липня 2017 року.
Щодо поняття «першого контракту».
Так, на думку позивача, під «першим контрактом» треба розуміти перший контракт кожного виду військової служби.
Твердження помилкове з таких підстав.
23 січня 2019 року (до завершення дії попереднього контракту) ОСОБА_1 уклав контракт, яким змінив вид військової служби відповідно до приписів частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Цією нормою права встановлено такі види військової служби: військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу.
Приписами пункту 27 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, встановлено, що військовослужбовці укладають новий контракт про проходження військової служби в разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший.
Таким чином контракт від 23 січня 2019 року є новим (другим в хронології).
Таке розуміння узгоджується зі законами формальної логіки, де нове наступне після попереднього (друге після першого).
Отже, ОСОБА_1 уклав перший контракт, вступивши до лав Збройних Сил України, до набрання чинності нормативно-правовим актом, який встановив право на виплату допомоги.
Право на виплату допомоги не виникає у разі укладення нового контракту.
Водночас суд проаналізує наступне.
Приписами частини 4 статті 9 Закону встановлено, що Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання цих вимог керівник Міністерства прийняв наказ 07 червня 2018 року №260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок).
Приписами пунктів 1, 3 розділу 22 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:
особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;
особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;
особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;
особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби.
ОСОБА_1 вважає, що цим нормативно-правовим актом встановлено виплату допомоги у випадку укладення другого контракту.
Мова про укладення першого контракту про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), а другого контракту про проходження військової служби на певній посаді після завершення навчання.
Аналіз приписів Порядку щодо такої ситуації вказує на наступне: допомога виплачується за укладення першого контракту (навчання), але за умови продовження проходження військової служби на посаді, на яку призначили по завершенню навчання.
Тобто виплата допомоги за укладення першого контракту перенесена у часі.
Отже, вказані положення Порядку узгоджуються з приписами Постанови.
Підсумовуючи, суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову.
Це ж виключає потребу досліджувати питання про належність Відділу до правоохоронного органу і відповідність припису пункту 4 розділу 22 Порядку приписам підпункту 8 пункту 6 Постанови.
Зазначеною нормою Порядку встановлено, що одноразова грошова допомога не виплачується у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими зі служби в правоохоронних органах.
Однак, суд зробить висновок щодо відповідності підзаконного нормативно-правового акту.
Право на виплату допомоги встановлено Урядом, до складу якого за посадою входить керівник Міністерства.
Відповідно до змісту колегіального рішення Уряду право на допомогу мають усі особи, що уклали перший контракт про проходження військової служби.
Керівник Міністерства прийняв положення Порядку, яким обмежив частину осіб стосовно виплати допомоги (особам, звільненими зі служби в правоохоронних органах).
Тобто керівник Міністерства втрутився у правове регулювання правовідносин, опіку над якими визнав за собою Уряд.
Таким чином одноосібно прийняв рішення, яке могло бути ухвалено колегіально.
Тому припис Порядку не відповідає положенням Постанови, яка має вищу юридичну силу.
Вища юридична сила пояснюється наступним.
Приписи частини 4 статті 9 Закону надають право керівнику Міністерства встановлювати Порядок, норми якого мають спрямовуватись на реалізацію рішень (волі) Уряду.
Сторони не понесли судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Р.І. Брегей