Справа № 308/6490/22
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6490/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретарів судового засідання Луцака В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лещинець Любомир Васильович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить скасувати постанову серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 13.05.2022 року о 05:35 год. відносно позивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №261338 за ч.3 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення 20.04.2022 року о 11 год. 40 хв. в місті Ужгород, вул. Минайська, 25 ОСОБА_1 здійснила зупинку другим рядом, чим суттєво перешкоджала рух іншим учасникам дорожнього руху та порушила вимоги п.15.4 Правил дорожнього руху України.

Позивач з даною постановою не згідна, вважає, що дії відповідача є неправомірними, а сама постанова незаконна та така, що підлягає скасуванню, оскільки не було жодних порушень Правил дорожнього руху України. У позові вказано, що позивачем не було допущено порушення правил дорожнього руху, а зупинка транспортного засобу була здійснена у дозволеному ПДР місці із дотриманням правил такої зупинки та відповідно до положень п.9.9. розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР, була увімкнена аварійна світлова сигналізація, позивач зупинився в місці, де це не заборонено то в такому випадку тут немає порушення ПДР.

Представник позивача звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року є незаконною, адже дата складання постанови, зазначена працівником поліції є 13.05.2022 року 05 год. 35 хв., проте, у тексті постанови працівник патрульної поліції зазначає, що Позивач імовірно вчинила правопорушення 20.04.2022 року о 11 год. 40 хв. Крім цього, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (а.с.14-15). При цьому, 07.06.2022 року представником позивача усунуто вказані в ухвалі недоліки, долучено квитанцію про сплату судового збору.

07 червня 2022 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Ісак Д.І. (діє на підставі довіреності №6374/41/3/01-2022 від 26.05.2022 року) надійшов відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що 29.04.2022 року на адресу управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява від гр.України ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення 20.04.2022 року в АДРЕСА_1 , а саме, водій т.з. «Peugeot» моделі «101» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку другим рядом, чим суттєво перешкодив руху заявниці та іншим учасникам дорожнього руху. В своїй заяві гр. ОСОБА_2 вказала, що водієм вищевказаного транспортного засобу була ОСОБА_1 , яка знаходилася на місці події. Для з`ясування всіх обставин справи гр. ОСОБА_1 було запрошено до Управління патрульної поліції в Закарпатській області. В ході розгляду заяви поліцейськими встановлений факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме зупинка транспортного засобу «Peugeot» моделі «101» державний номерний знак НОМЕР_1 другим рядом, чим суттєво перешкодив руху іншим учасникам дорожнього руху, порушуючи п.15.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП. Інспектор пояснив суть правопорушення, ознайомив з матеріалами заяви, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.15.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого, позивачу було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі доводи Позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Від надання пояснень позивач відмовилася. Інспектор виніс постанову за ч.3 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст.285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Щодо тверджень позивача, що вона здійснила зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського, відповідач вказує, що таке не відповідає дійсності. Так, 29.04.2022 року на адресу управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява від гр. України ОСОБА_2 , про вчинення адміністративного правопорушення 20.04.2022 року в АДРЕСА_1 , а саме, водій т.з. «Peugeot» моделі «101» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку другим рядом, чим суттєво перешкодив руху заявниці та іншим учасникам дорожнього руху. На підтвердження вказаних обставин заявниця додала фото-докази. В своїй заяві гр. ОСОБА_2 вказала, що водієм вищевказаного транспортного засобу була ОСОБА_1 (Позивач), яка знаходилася на місці події. Для з`ясування всіх обставин справи гр. ОСОБА_1 було запрошено до управління патрульної поліції в Закарпатській області. 13.05.2022 року гр. ОСОБА_1 прибула до управління патрульної поліції в Закарпатській області (м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2) в ході спілкування Позивач не заперечувала факт здійснення нею 20.04.2022 року в м. Ужгороді, вул. Минайська, 29 зупинки т.з. «Peugeot» моделі «101» державний номерний знак НОМЕР_1 другим рядом, чим суттєво перешкодила руху учасникам дорожнього руху (даний факт підтверджується відеозаписом).

У відзиві зазначено, що відповідно до ст.38 КУпАП поліцейським управління патрульної поліції в Закарпатській області були дотримані строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів позивача про те, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення нею правопорушення, відповідач звертає увагу, що в п.7 постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 від 13.05.2022 зазначені докази, які додані до вищезазначеної постанови, а саме: пояснення, копія заяви, при цьому додатком до заяви вказано 2 фотознімки які також є доказами вчинення правопорушення. Відповідач вважає, що адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення є таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності.Враховуючи наведене відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи (а.с.38-39).

24 червня 2022 року представником відповідача подано заяву про долучення до матеріалів справи копії реєстраційної картки з системи ІПНП.

30 червня 2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Лещинця Л.В. надійшла заява про зміну підстав позову. Представник позивача вказує, що норми, на підставі якихвВідповідачем складено постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338, стосуються саме зупинки/стоянки транспортних засобів на проїзній частині та такі, що перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху. Проте, позивач не здійснювала зупинку чи стоянку транспортного засобу на проїзній частині та ніяким чином не перешкоджала дорожньому руху, адже автомобіль позивача був припаркований на спеціально обладнаному майданчику для паркування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , про що, крім іншого, зазначила ОСОБА_2 у заяві про вчинення правопорушення від 29.04.2022 року. Зазначив, що Позивач не порушила п.15.4 ПДР та не скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, адже, транспортний засіб «Peugeot» моделі «101» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить Позивачу взагалі не знаходився на проїзній частині. Представник позивача зазначає, що разом із відзивом на позовну заяву відповідач надав копію заяви гр. ОСОБА_2 з додатками двома фото з припаркованим автомобілем позивача. Проте, вищезазначені фото ніяким чином не підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, адже не містять достовірних даних щодо місця і часу зупинки транспортного засобу позивача. На доданих до відзиву фото, які ніби підтверджують вчинення правопорушення позивачем, неможливо дійти висновку про те, що такі фото зроблені саме 20.04.2022 року, тобто, у день імовірного вчинення адміністративного правопорушення, а не в будь-який інший та за адресою, вказаною у постанові про адміністративне правопорушення серії БАВ № 261338 як імовірним місцем вчинення правопорушення, а не в будь-якому іншому. Вважає, що надані відповідачем докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем не можна вважати допустимими, достовірними та достатніми, адже такі не є підтвердженням обставин, на які посилається Заявниця у заяві про вчинення правопорушення та відповідач при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 261338. Крім зазначеного, відповідач додає до відзиву на позовну заяву відеозапис, який, на його думку, підтверджує відсутність заперечень Позивача факту вчинення нею 20.04.2022 року в АДРЕСА_1 зупинки свого транспортного засобу другим рядом чим суттєво перешкодила руху учасникам дорожнього руху. Проте, така думка відповідача є недостовірною, адже позивач не підтверджувала вчинення адміністративного правопорушення, а заявила, що «не хоче згадувати події того дня, адже вони є для неї болісними та неприємними», крім того, відмовилася надавати будьякі пояснення на підставі ст. 63 Конституції України, що і підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем.

12 липня 2022 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про допит в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1

02 серпня 2022 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшли додаткові пояснення по справі. Щодо заяви позивача про зміну підстав позову, вважає, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню відповідно до ч.1 ст.47 КАС України, оскільки підготовче засідання не проводилось, а ухвалою про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 08.06.2022 року призначено перше судове засідання на 20.06.2022 року, позивач мав можливість змінити підстави позову до 15 06.2022 року.

Щодо порушення п. 15.4 ПДР України вказаного у постанові про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 від 13 05.2022 року повідомлено, що згідно рапорту інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Кирлика І., 13.05.2022 року під час винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 відносно гр. ОСОБА_1 ним було допущено описку в пункті ПДР України, а саме вважати вірним п. 15.10 «д» ПДР України. Даний рапорт згідно резолюції було долучено до матеріалів адміністративної справи та є її частиною. Тобто, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за стоянку, що суттєво перешкодила іншим учасникам дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена п. 15.10 ПДР України та ч.3 ст.122 КУпАП. Вважає, що твердження позивача стосовно невірного пункту ПДР, як підстави скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності с сумнівними. Більше того, на відеозаписі, який доданий до підтипу, а саме 02 хв. 15 сек. Позивач повідомляє, що здійснила зупинку транспортного засобу для вивантаження товарів, висловила бажання оплатити штраф на місці та не заявляла жодних заперечень щодо порушення нею ПДР України.

Протокольною ухвалою від 29.09.2022 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд, заслухавши думку учасників справи, постановив відмовити у прийнятті до розгляду заяви представника позивача про зміну підстав позову, оскільки така подана із пропуском передбаченого ч.1 ст.47 КАС України строку.

Також, протокольною ухвалою від 29.09.2022 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд, заслухавши думку учасників справи, встановивши, що клопотання представника відповідача про виклик свідків подане із пропуском строків, передбачених ч.3 ст.92 КАС України та у такому відповідно до вимог ч.2 ст. 92 КАС України не зазначено обставини, які вони можуть підтвердити, залишено без задоволення.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.10.2022 року представник позивача Лещинець Л.В. позов підтримав із підстав, зазначених у ньому, та просив задовольнити. Вказав, що згідно оскаржуваної постанови правопорушення було вчинено 20.04.2022 року, проте постанова винесена 13.05.2022 року. Транспортний засіб позивача був зупинений не паркувальному майданчику, а не на проїжджій частині. Зазначив, що 20.04.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження. Було викликано поліцію, позивачка написала заяву про вчинення кримінального правопорушення та її було направлено на судову медичну експертизу. Вказав, що матеріалів на підтвердження конфлікту до матеріалів справи не долучав. Вважає, що матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. На фотознімках не зазначено місця та часу, крім цього, постанова не містить відомостей звідки такі отримано. Вказав, що особами, уповноваженими на складення постанови не доведено складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Зазначив, що сторона позивача відмовляється від інших судових витрат, окрім судового збору.

В наступне судове засідання 21.10.2022 позивач ОСОБА_1 та її представник Лещинець Л.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, 21.10.2022 року представник позивача адвокат Лещинець Л.В. подав клопотання, згідно якого просив подальший розгляд справи завершити за його відсутності.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання 21.10.2022 року не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Разом з тим, в силу вимог ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 13.05.2022 року о 09 год.35 хв. інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кирлик Іваном Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винесено постанову серії БАВ №261338 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. (а.с.31).

Згідно постанови серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року ОСОБА_1 20.04.2022 року о 11 год.40 хв. в м.Ужгород вул.Минайська, 29, здійснила зупинку другим рядом, чим суттєво перешкоджала руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушила п.15.4. ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_2 про вчинення правопорушення від 29.04.2022 року, в якій остання повідомляє, що 20.04.2022 року об 10:00 год. вона поїхала на «П`яний ринок» разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , де вони припаркували свій транспортний засіб на автопарковку «Шенген». Через годину, коли вони повернулися, то виявили, що транспортний засіб «Пежо» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 зупинений на паркові таким чином, що блокує виїзд шістьом транспортним засобам, в тому числі і їхньому (а.с.32-33).

Долучено фотозображення, на якому зображено транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 , проте відсутні відомості про дату, час та місце здійснення таких (а.с.35).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.05.2022 року вони з чоловіком 20.04.2022 року близько 11:00 год. приїхали на стоянку Шенген на автомобілі Шкода д.н.з. НОМЕР_2 . Вона пішла по справах, а чоловік залишився в машині. Коли вона повернулася то їх машина була заблокована автомобілем червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Простоявши 40 хвилин вони почали шукати власника по всіх магазинах (а.с.36).

Відповідно до копії реєстраційної картки з системи ІПНП 20.04.2022 року о 11:55 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.04.2022 о 11:55 за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що невідомі особи вчинили конфлікт з заявницею ОСОБА_1 . Прибувши за адресою виклику, заявниця повідомила, що невідома жінка на транспортному засобі Шкода чорного кольору НОМЕР_2 побила її. Заява зареєстрована в ЄРДР за попередньою кримінально правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України (а.с.54).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів:

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, а саме адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Конституції України принципу, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

В оскаржуваній постанові позивачу ставиться у вину порушення п.15.4 ПДР України.

Відповідач, при подачі додаткових пояснень, долучив до матеріалів справи рапорт інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Кирлика Івана в якому останній доповів про те, що 13.05.2022 ним було винесено адміністративну постанову відносно гр. ОСОБА_1 серії БАВ №261338 в якій було допущено механічну помилку в цифрі пункту ПДР, просить вірним вважать п.15.10.д. ПДР.

Відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) встановлюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376.

У відповідності до п 9. розділу ІV бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Таким чином, вказаними вище положення законодавства заборонено вносити будь які виправлення в постанову, зокрема, і в частині зазначення пункту ПДР України, які ставляться у вину особі.

У постанові від 29 березня 2019 року справі №758/10855/16-а адміністративне провадження №К/9901/15457/18 Верховний Суд зазначив, що чинним законодавством не передбачено можливості внесення виправлень у постанову.

Враховуючи наведене, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відповідач визнав ОСОБА_1 винною у порушенні п.15.4 ПДР.

Відповідно до ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно з вимогами п. 15.1 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди. (п. 15.4 ПДР).

Відповідно до п.1.10. ПДР проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

Згідно з вимогами п. 15.9 ПДР зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, тощо.

При цьому, позивач свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечує, оскільки її транспортний засіб був зупинений у дозволеному місці. Представник позивача у судовому посилався на те, що позивачем не було порушено п. 15.1 ПДР, оскільки її транспортний засіб стояв на зупинці, а не на проїзній частині.

При цьому, особами, уповноваженими на складення протоколу, не було надано доказів на підтвердження того, що транспортний засіб позивача був розташований на проїзній частині в два і більше ряди.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо долученого до справи фото і відеозапису, то суд вважає їх недопустимими доказами, з огляду на наступне.

Приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, до відзиву відповідачем долучено два фото та відеозапис. Разом з тим, в оскаржуваній постанові серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення, у зв`язку із чим надане відповідачем фото та відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також, у графі 7 постанови «до постанови додаються» зазначено, що долучаються пояснення та копія заяви, проте відсутні відомості про доручення до неї відеозапису. В силу положень ч.1 ст.74 КАС України суд не приймає до уваги надані відповідачем докази.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 27.02.2020 у справі № 344/4629/16-а, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Крім цього, долучений відеозапис, на переконання суду, не підтверджує вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Так, на такому зображено процедуру складення постанови, позивач зазначає, що чоловік бачив, що вона зупинила транспортний засіб біля свого магазину, щоб вигрузити і загрузити товар, вказувала, що не бажає згадувати дану подію, оскільки вона для неї є неприємною.

Щодо доводів позивача про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення складена 13.05.2022 року, а у її тексті працівник патрульної поліції зазначає, що позивач ймовірно вчинила правопорушення 20.04.2022 року о 11 год. 40 хв. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395від 07.11.2015року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Таким чином, оскаржувана постанова повинна була бути винесена на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Згідно закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № від 06.06.2022 року

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 9, 72-77, 90, 192-194, 211, 227, 246-250, 286, 295 КАС України, ст.62 Конституції України, суд-,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кирлик Іваном Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., а справу про адміністративне правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, 3

У відповідності до ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата складання повного судового рішення 24.10.2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило