Справа № 380/5262/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Сидор Н.Т.

12 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5262/21 пров. № А/857/12075/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

представника відповідача: Герасимюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі № 380/5262/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області у якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ від 26.02.2021р. № 818 в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ від 03.03.2021р. № 106 о/с в частині звільнення із служби в поліції;

- поновити на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 6 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 04.03.2021р. та зарахувати час вимушеного прогулу до вислуги років;

-стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 р. скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

В судовому засіданні, представник відповідача Герасимюк О.В., просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

01.12.2016р. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 433 ОСОБА_1 призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Із змісту ст.7 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування, відповідний злочинів, вчинених поліцейськими.

ч.1 ст.18 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Прийнята ОСОБА_1 при вступі на службу в поліції Присяга відповідно до ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018р. у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019р. у справі № 824/1015/16-а з подібних правовідносин.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Разом з тим, ОСОБА_1 , як працівник поліції відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний запобігати вчиненню правопорушень.

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 р. № 1179. ( далі Правила №1179)

В п.2 розділу 2 Правил №1179 видно, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Зокрема, п.п.3, 4 розділу 4 Правил № 179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

17.04.2020р. ОСОБА_1 склав розписку-попередження про заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В п.2.5 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 видно, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ч.1. ч.3, ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В Наказі від 04.02.2021р. №426 «Про призначення та проведення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії», визначено, що з метою підтвердження чи спростування в діях ОСОБА_1 складу саме дисциплінарного проступку призначене службове розслідування.

З висновку службового розслідування від 24.02.2021р. видно що 03.02.2021р. до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшла інформація про складення протоколів про адміністративні правопорушення, за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП відносно водія автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , оперуповноваженого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 .

Зокрема, 03.02.2021р. в 19:08 год. із служби « 102» у відділення поліції № 2 Головного управління Національної поліції надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 , про те, що по вул. Угорській в м. Львові затриманий водій транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Kia Ceed», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням заявника, який рухався в попутному напрямку, після чого позивач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

На місце події був скерований екіпаж автопатруля «Омега-401» в складі: інспекторів взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП НП України лейтенантів поліції Туровського Д.О., ОСОБА_3 . Прибувши на місце події, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, за наявності обґрунтованих підозр щодо сильного алкогольного сп`яніння після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим не спростував відповідну підозру щодо алкогольного сп`яніння.

Крім того, у вказаному наказі зазначено, що позивач вводив в оману працівників поліції про те, що він не їхав за кермом даного автомобіля.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Із змісту ч.1, ч.2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018р., видно, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В ході службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526464 за ч.1 ст.130 КУпАП, серії ДПР18 №196869 за ст.122-4 КУпАП, серії ДПР18 № 196868 за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, наведені підстави для призначення службового розслідування, а саме інформація про складення відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту, що не спростував апелянт.

Факти, які стали підставою для службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 також підтверджуються постановою Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2021р. у справі № 464/1037/21, із змісту якої видно, що позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено на адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 10200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08.06.2021р. у справі № 464/1037/21 апеляційні скарги правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Торопчина О.Д. залишено без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2021р. у справі № 464/1037/21 залишено без змін.

За змістом висновку про результати службового розслідування, особи, які проводили службове розслідування, дійшли переконання про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, про що свідчать протоколи про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду яких останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

ч.6 ст.78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників підрозділів Головного управління Національної поліції» від 26.02.2021р. № 818 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни.

Підставою для прийняття даного наказу №818 від 26.02.2021р. став вищевказаний висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни оперуповноваженим ОСОБА_4 від 24.02.2021р.

За грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, які передбачені ч.1, ч.2 ст.18, п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.5 Правил дорожнього руху України, ч.5 розділу I, ч.3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейського», які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016р. №1179, ч.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. № 893, ч.1, п.1, 2, 3, 6 ч.3 ст.1 розділу I Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції, на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до оперуповноваженого СКП відділу поліції № 6 ЛРУП ГУПН у Львівській області ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

03.03.2021р. наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №106 о/с «По особовому складу» позивача звільнено із служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

В п.6 ч.1, ч.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» видно, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Службовою дисципліною, за визначенням ст.1 Дисциплінарного статуту, є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

ч.1 ст.12, ст.13 Дисциплінарного статуту, визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку є дисциплінарне стягнення.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

У вищевказаному висновку службового розслідування та у наказах про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача чітко зазначено, що підставою для звільнення у дисциплінарному порядку є наявність у його діях саме дисциплінарного проступку, що не пов`язано із притягненням останнього до кримінальної або адміністративної відповідальності.

За результатами проведеного службового розслідування, обставини допущення ОСОБА_1 порушення службової дисципліни знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оспорюваних наказів. Оскільки, зазначені накази видані у визначеному законом порядку з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством і обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості вчиненого позивачем проступку.

Зважаючи на встановлені обставини справи та характер спірних правовідносин, з урахуванням наведених вище правових норм, поведінка ОСОБА_1 як поліцейського суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, а перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення дорожньої-транспортної пригоди, не спростовує факт того, що він перебуває на службі в правоохоронному органі, є діючим співробітником поліції, зокрема, оперуповноваженим.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, основні обов`язки поліцейського які передбачені ч.1, ч.2 ст.18, п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ч.5 розділу I, ч.3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейського», які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016р. №1179, ч.1, п.1, 2, 3, 6 ч.3 ст.1 розділу I Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет поліції. Дані порушення стали можливим унаслідок особистої недисциплінованості позивача та повне ігнорування вимог наказів, доручень Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Львівській області, щодо дотримання поліцейськими службової дисципліни.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Щодо доводів апелянта про те, що факт керування транспортним засобом спростовується рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.03.2021р. у справі № 465/1102/21, колегія суддів зазначає наступне.

В межах розгляду справи № 465/1102/21, не досліджувалось питання наявності або відсутності в діях позивача дисциплінарного проступку.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019р. у справі № № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у ст.12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі № 380/5262/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 24.10.2022р.