Справа № 460/21200/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2022 року м. Рівне №460/21200/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1,2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним і скасувати рішення № 33 від 26.04.2021, яке було оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 1700-0212-8/28222 від 27.05.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014; 2) визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 37 від 06.06.2022, яке було оформлене листом Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області № 1700-0212-8/30591 від 08.06.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 весь час роботи на слідчо-прокурорських посадах (в тому числі на посадах помічника, старшого помічника прокурора, слідчого прокуратури, прокурора), а також половину строку навчання на економіко-правовому факультеті Маріупольського гуманітарного інституту Донецького державного університету (зараз Маріупольський державний університет) денної форми навчання за спеціальністю «Правознавство» з 01.09.1994 по 30.06.1999 в загальну вислугу (стаж) та стаж роботи на посадах прокурора, що дають право на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII вiд 14.10.2014. 5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, на підставі ст. 86 Закону Украйни «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, починаючи з дати звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, тобто з 19.05.2022 та виходячи з розміру 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всi види оплати праці, обчисленні для пенсії, згідно наданої довідки Донецької обласної прокуратури і відповідно до положень ч. ч. 2, 3 та 4 ст. 80 цього Закону, без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звертався до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Однак, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугою років та необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, зокрема, 25 років. Згодом позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії за вислугу років на умовах Закону України «Про прокуратуру». Проте, йому повторно було відмовлено з зазначених вище підстав. Також позивач зауважує, що йому протиправно не було зараховано половину періоду навчання з 01.09.1994 по 30.06.1999 у Маріупольському гуманітарному інституті Донецького державного університету (зараз Маріупольський державний університет). За наведеного просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечень зазначив, що згідно з частиною 1 статті 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2020 - не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Разом з тим, наявний у позивача стаж становить 22 роки 9 місяців 15 днів. Також вказав на відсутність підстав для зарахування половини навчання, оскільки позивач, відповідно до диплому навчався в Маріупольському гуманітарному інституті Донецького державного університету на економіко-правовому факультеті, а не у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання або на юридичному факультеті вищого навчального закладу денної форми навчання, як це визначено 7 абз. ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». А ще звернув увагу на передчасність вимог позивача в частині нарахування та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, оскільки пенсія останньому ще не призначалася. З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Відповідач 2 подав до суду відзив. Вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки у останнього відсутній необхідних стаж роботи, а саме 25 років. З огляду на наведене, вказав що прийняте ним рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії є правомірним.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини встановлені судом:

ОСОБА_1 19 травня 2022 року через особистий кабінет Веб-порталу Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

Листом №1700-0212-8/28222 від 27 травня 2022 року позивачу повідомлено про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, як працівнику прокуратури, відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

До вказаного листа додано рішення №33 про відмову у призначенні пенсії позивачу, яке з невідомих причин датоване 26 квітня 2021 року.

30 травня 2022 року позивач повторно звернувся до територіального управління Пенсійного фонду в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років на умовах ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1700-0212-8/30591 від 08 червня 2022 року позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугою років 25 років.

До зазначеного вище листа додане рішення №37 від 06 червня 2022 року. Зі змісту рішення вбачається, що стаж позивача за вислугою років становить 22 роки 9 місяців 24 дні. Стаж роботи на посадах прокурорів 22 роки 8 місяців 15 днів. За наданими документами до стажу за вислугою років та стажу роботи на посадах прокурорів зараховано всі періоди роботи. За наведеного, право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» відсутнє.

Позивач не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Абзацом 22 статті 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 5 ст. 44 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року (далі - Закон №1697).

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Згідно частини 13 статті 86 Закону №1697 пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно з довідкою Донецької обласної прокуратури від 11.05.2022 року № 07-246вн-22 позивач має стаж роботи в органах прокуратури станом на 11.05.2022 року - 22 роки 09 місяців 15 днів.

Зі спірних рішень та відзивів на позовну заяву слідує, що відповідачами позивачеві до стажу для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», не зараховано половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Маріупольському державному гуманітарному університеті з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року.

В обґрунтування підстав такого неврахування зазначено, що позивач, відповідно до диплому навчався в Маріупольському гуманітарному інституті Донецького державного університету на економіко-правовому факультеті, а не у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання або на юридичному факультеті вищого навчального закладу денної форми навчання, як це визначено абз. 7 ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту", вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про вищу освіту", в Україні діють заклади вищої освіти таких типів, зокрема:

університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність;

академія, інститут - галузевий (профільний, технологічний, технічний, педагогічний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на першому і другому рівнях за однією чи кількома галузями знань, може здійснювати підготовку на третьому і вищому науковому рівнях вищої освіти за певними спеціальностями, проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України "Про вищу освіту", особа має право здобувати вищу освіту в різних формах або поєднувати їх.

Основними формами здобуття вищої освіти є: інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева); дуальна.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 61 Закону України "Про вищу освіту", особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є:

1) здобувачі вищої освіти;

2) інші особи, які навчаються у закладах вищої освіти.

Здобувачами вищої освіти є, зокрема, студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Із змісту наведених правових норм слідує, що університет та академія є вищими навчальними закладами, основними структурними підрозділами яких є факультет і кафедра. У вищих навчальних закладах здійснюється підготовка фахівців з вищою юридичною освітою.

Згідно із п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як слідує з диплому спеціаліста серії НОМЕР_1 та додатку до нього НОМЕР_1 ОСОБА_1 навчався у Маріупольському державному гуманітарному інституті Донецького державного університету на денній формі навчання з напрямом спеціальності «Правознавство» з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року і по закінченню навчального закладу йому присвоєно кваліфікацію «Спеціаліст права».

Крім того, суд зазначає, що на теперішній час в Україні не існує закону про правничу (юридичну) освіту або іншого спеціального закону, який би врегульовував суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації права особи на правничу (юридичну) освіту як передумови до юридичної професії. Разом з тим, виключно законами України визначаються вимоги до осіб, які можуть обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правничої (юридичної) професійної діяльності, зокрема, й посади прокурора. Однією з умов для зайняття посади прокурора є саме наявність юридичної освіти. Наявність відповідної освіти у позивача підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 , де у графі спеціальність міститься запис «Правознавство».

Законодавець, закріплюючи у ЗУ «Про прокуратуру» приписи щодо навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання керувався саме кінцевою метою - отримання освіти правознавця (юриста).

Керуючись принципом верховенства права, беручи до уваги пріоритетність прав позивача, вважає за необхідне зазначити про необхідність зарахування до стажу позивача, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Маріупольському гуманітарному інституті Донецького державного університету (зараз Маріупольський державний університет) з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року.

Таким чином, суд вважає, що спірні рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років на умовах ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що за наведеного, позивачу слід зарахувати до стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Маріупольському державному університеті з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року.

Отже, позивач має необхідний стаж, що дає йому право на призначення відповідної пенсії на умовах ст. 86 Закону № 1697-VII.

З врахуванням положень статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія позивачу має бути призначена з 19 травня 2022 року.

Стосовно вимог позивача про зарахування всього часу роботи на слідчо-прокурорських посадах (в тому числі на посадах помічника, старшого помічника прокурора, слідчого прокуратури, прокурора), суд зазначає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки вказані періоди зараховані відповідачами, що вбачається зі спірних рішень та відзивів на позовні заяви.

Щодо позовних вимог в частині призначення, нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та без обмеження граничного розміру пенсії, суд зауважує наступне.

Оскільки відповідачі у відповідь на заяви позивача відмовили йому у призначенні пенсії лише з мотивів відсутності необхідного стажу, то на сьогоднішній день спору щодо відсоткового розміру, застосованого при призначенні пенсії, а також спору щодо обмеження позивачу розміру пенсії максимальним ще не існує. Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при призначенні будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Щодо звернення рішення до негайного виконання у межах стягнення суми за один місяць, суд зазначає наступне.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки за результатами розгляду даної справи суд не присуджує до стягнення конкретну суму пенсії, то підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи частково довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 1984,80грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення № 33 від 26 квітня 2021 року, яке було оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 1700-0212-8/28222 від 27 травня 2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 37 від 06 червня 2022 року, яке було оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 1700-0212-8/30591 від 08 червня 2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 половину строку навчання на економіко-правовому факультеті Маріупольського гуманітарного інституту Донецького державного університету (зараз Маріупольський державний університет) денної форми навчання за спеціальністю «Правознавство» з 01 вересня 1994 року по 30 червня 1999 року в загальну вислугу (стаж) та стаж роботи на посадах прокурора, що дають право на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII вiд 14.10.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, починаючи з 19 травня 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 24 жовтня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ЄДРПОУ/РНОКПП 21910427)

Суддя Т.О. Комшелюк