Справа № 420/10134/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог від 05.09.2022 року вих. №27999/21 просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №69343544.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою ВАП УПП в Одеській області серії ЕОА №5348291 від 23.02.2022 року на нього накладено штраф у розмірі 340, 00 грн. При цьому 02.04.2022 року позивачем добровільно було сплачено вищезазначений штраф, що підтверджується копією квитанції №7116-3182-7245-0658.

11.07.2022 року позивачу з онлайн-сервісу «Дія» стало відомо, що в провадженні Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №69343544 про стягнення з нього штрафу на підставі постанови ВАП УПП в Одеській області серії ЕОА №5348291 від 23.02.2022 року.

З огляду на зазначене, 12.07.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №69343544 на підставі п.9 ч.1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Водночас Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та необхідність останньому сплати залишок боргу штрафу у сумі 340, 00 грн., виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю відповідача та вважаючи її протиправною ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

10.08.2022 року на адресу суду від Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та зазначає, що у нього не було законодавчих підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки ОСОБА_1 не сплати залишок боргу штрафу у сумі 340, 00 грн., виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

08.08.2022 року від Управління патрульної поліції в Одеській області до суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що третя особа з адміністративний позовом не погоджується, та зазначає, що інспектором Хлєвним В.О. відносно водія ОСОБА_1 23.02.2022 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року за ч.1 ст. 122 КУпАП. Копію зазначеної постанови позивач отримав особисто в день винесення постанови (23.02.2022 року), про що свідчить підпис останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Оскільки штраф ОСОБА_1 не було сплачено у строк передбачений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5348291 від 23.02.2022 року було надіслано до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою суду від 27.07.2022 року відкрито позовне провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з урахуванням особливостей розгляду справи, передбачених ст. 287 КАС України.. Залучено у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області.

Згідно приписів частини 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року провадження у справі №420/10134/22 зупинено та в подальшому поновлено 26.10.2022 року.

Судом у справі встановлено наступне.

23.02.2022 року інспектором Управлінням патрульної поліції в Одеській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року, якою ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340, 00 грн.

Також у зазначеній постанові вказано, що штраф підлягає сплаті протягом 15 днів, а у разі його несплати штраф буде стягнутий органами державної виконавчої служби у подвійному розмірі 680, 00 грн.

Копію зазначеної постанови позивач отримав особисто в день її винесення (23.02.2022 року), про що свідчить підпис останнього у графі 9.

02.04.2022 року (тобто після сплину 15 днів встановленого для сплати штрафу) позивач сплатив штраф у розмірі 340, 00 грн., що підтверджується копією квитанції №7116-3182-7245-0658.

20.04.2022 року Управлінням патрульної поліції в Одеській області звернулось до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року на суму 680, 00 грн.

05.07.2022 року державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №69343544 за постановою про накладення адміністративного стягнення серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року.

Також 05.07.2022 року державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанови по розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269, 00 грн., та про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 68,00 грн.

12.07.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №69343544 на підставі п.9 ч.1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Водночас, як зауважує позивач у адміністративному позові, Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та необхідність останньому сплати залишок боргу штрафу у сумі 340, 00 грн., виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю відповідача та вважаючи її протиправною ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

При цьому судом встановлено, що 22.08.2022 року ОСОБА_1 сплатив на рахунки Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишок боргу штрафу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у загальній сумі 643, 00 грн.

З огляду на зазначене, 26.08.2022 року державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши адміністративний позов та відзив на нього, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Положеннями ч.1 ст.291 КУпАП передбачено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Нормами ст.299 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.301 КУпАП, виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 307 та 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року, якою ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340, 00 грн. позивачем було отримано 23.02.2022 року, про що свідчить підпис останнього у графі 9.

02.04.2022 року (тобто після сплину 15 днів встановленого для сплати штрафу) позивач сплатив штраф у розмірі 340, 00 грн., що підтверджується копією квитанції №7116-3182-7245-0658.

За таких умов на думку суду, позивач з урахуванням несвоєчасної сплати штрафу був зобов`язаний сплатити штраф до бюджету України у подвійному розмірі 680, 00 грн., чого ОСОБА_1 здійснено не було.

При цьому чинним законодавством не передбачено можливості для звільнення особи від сплати штрафу у подвійному розмірі коли вже сплинуло 15 днів, однак уповноважений орган ще не звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого документу.

Сплата позивачем лише частини суми штрафу не звільняло Управління патрульної поліції в Одеській області від обов`язку звернутися із заявою про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року до органів виконавчої служби у подвійному розмірі.

Суд відзначає обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження, у разі надходження виконавчого документа на примусове виконання, передбачений ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" та обов`язок стягнути подвійну суму штрафу при примусовому виконанні, передбачений ст.307 КУпАП.

Таким чином, якщо виконавчий документ відповідає усім вимогам та його пред`явлено до виконання у межах встановленого законом строку, державний виконавець зобов`язаний прийняти цей виконавчий документ до виконання та, за відсутності доказів сплати штрафу, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, стягнути подвійну суму штрафу у порядку примусового виконання виконавчого документа.

Будь-яких зауважень до постанови про накладення адміністративного стягнення серії EAO №5348291 від 23.02.2022 року, як до виконавчого документу або до строків його пред`явлення до виконання позивачем не зазначено. Крім того ОСОБА_1 не оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, у відповідача, отримавши від ОСОБА_1 докази сплати 02.04.2022 року штрафу лише у розмірі 340, 00 грн. не було підстав вжиття заходів, передбачених ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", для вирішення питання про закінчення виконавчого провадження.

Більш того, позивачем на момент звернення 12.07.2022 року до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №69343544 на підставі п.9 ч.1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не було сплачено виконавчого збору та витрат по розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

При цьому постанови про стягнення виконавчого збору та витрат по розмір мінімальних витрат виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, були чинними, а отже такими, що підлягали виконанню.

Жодних інших обставин, які б свідчили про протиправність бездіяльності Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) яка виразилась у не закінченні виконавчого провадження ВП №69343544, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 72, 73, 77, 90, 241-246, 255, 257-262, 268-269, 272, 287, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 );

Відповідач Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса вул. 1 Сортувальна, 36-г, );

Третя, особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Ак.Корольова, 5, ).

Суддя Е.А. Іванов

.