Справа № 624/653/22
Суддя: Крапівка Т. В.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 624/653/22
провадження № 2-а/624/6/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівки Т.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Любомира Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ; визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00001300 від 03.10.2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Заява обгрунтована тим, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець, основним видом його моєї підприємницької діяльності є перевезення вантажним автотранспортом. У його власності є вантажний-спеціалізований контейнеровоз MERCEDES-BENZ 1831, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . 03.10.2022 постановою Державної служби України з безпеки на транспорті АА № 00001300 на нього, як на власника транспортного засобу MERCEDES-BENZ 1831 ДНЗ AX2015IO було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Із зазначеної постанови вбачається, шо позивач як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5. ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7.5% (1,364 тон), при дозволеній фактичній масі 18 тон, що не відповідає дійсності. Постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказана інформація в постанові відсутня. Не зазначено тип транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, максимально дозволеного навантаження на вісь, нормативні габаритно-вагові переметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги, тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення вагових норм. Позивач вважає, що постанова серії АА № 00001269 від 28.09.2022 не відповідач вимогам додатку 1 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. Зазначену Постанову було отримано засобами поштового зв`язку 12.10.2022 у зв`язку з чим позивач просить вважати причину пропуску 10-ти денного строку на оскарження поважною.

24.10.2022 позивачем була подана до суду заява про долучення уточненого позову, з уточненням відповідача, оскільки при складанні позову була допущена технічна помилка у відомостях про відповідача.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддею встановлено, що позивач є чоловіком старшого секретаря Кегичівського районного суду Харківської області Каплієнко Ю.В.

Встановлені обставини можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. За таких обставин вважаю за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступних положень Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Порядок вирішення заявленого самовідводу визначений ст. 40 КАС України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

У разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду, за розпорядженням голови суду справа передається до іншого адміністративного суду в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

Відповідно до статей 124, 126, 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів при розгляді даної справи, а відтак у майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

У відповідності до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді.

Судом приймається до уваги, що право на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених Резолюцією ООН 27.07.2006 р. № 2006/23.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, приходжу до висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того щоб виключити сумнів щодо об`єктивного розгляду справи, як громадськості так і сторін у справі, та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, законності і правильності прийнятого в подальшому судового рішення за результатами розгляду, приходжу до висновку про необхідність заявлення самовідводу та його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.36, ст.ст.39,40 КАС України, суддя

п о с т а н о в и в:

Задовольнити самовідвід судді Кегичівського районного суду Харківської області Крапівки Тетяни Валентинівни.

Відвести суддю Кегичівського районного суду Харківської області Крапівку Тетяну Валентинівну від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Любомира Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Передати справу до канцелярії суду для вирішення питання про визначення іншого судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.В. Крапівка