Справа № 580/3083/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року справа № 580/3083/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2 пов.), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відмові розглянути заяву та повідомити ОСОБА_1 про необхідність дооформления документів чи наданні інших;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.06.2022 №845 про не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 29.07.1992р. по 19.08.1992р. та з 01.09.1992р. по 29.09.1992р., а також з 13.07.1993р. по 31.01.1995р. та з 01.02.1995р. по 13.05.1998р. у страховий стаж та відмову призначити пенсію за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 29.07.1992р. по 19.08.1992р. та з 01.09.1992р. по 29.09.1992р., а також з 13.07.1993р. по 31.01.1995р. та з 01.02.1995р. по 13.05.1998р. та призначити пенсію за віком з дня звернення, а саме: з 16.02.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог законодавства України не врахував до стажу позивача, що надає йому право на отримання пенсії за віком, періоди роботи з 29.07.1992 по 19.08.1992, з 01.09.1992 по 29.09.1992, з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позовні вимоги не визнало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, надало суду письмовий відзив на позов, у якому зазначило, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 29 років, передбачений Законом №1058, а тому відмовлено у призначенні пенсії. Наголошено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 4 місяці 22 дні до якого не зараховано період роботи з 29.07.1992 по 19.08.1992, з 01.09.1992 по 29.09.1992, з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998, оскільки відсутня повна інформація про назву підприємства та на печатці, якою завірено записи не проглядається назва підприємства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області письмовий відзив на позов не подало, причини не повідомило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 у відповідності до паспорту громадянина України № НОМЕР_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком. На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач досягла 60 років 00 місяців 02 дні.

На підтвердження права на пенсію за віком надано трудову книжку серії НОМЕР_2 в якій містяться такі відомості зокрема за спірний період:

-29.07.1992 по 19.08.1992 та з 01.09.1992 по 29.09.1992 - період роботи на КСП "Присивашє";

-13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998 - період роботи на Кіровський вузол зв`яку.

09.06.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №45 відмовлено у призначенні пенсії за віком в наслідок відсутності необхідного страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 4 місяці 22 дні до якого не зараховано період роботи з 29.07.1992 по 19.08.1992 та з 01.09.1992 по 29.09.1992 відсутня інформація про повне найменування підприємства, а з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998, оскільки на печатці, якою завірено записи, не проглядається назва підприємства.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду.

При чому, згідно довідки від 13.05.2022 виконавчого комітету Городищенської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7106-, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), а фактичне ( АДРЕСА_1 ).

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , згідно запису: №7-8 вбачається, що позивач в період з 29.07.1992 (наказ №85 від 29.07.1992 прийнята на роботу в КСП "Присивашє" та 19.08.1992 звільнена з роботи (наказ 97 від 19.08.1992); №9-10 вбачається, що позивач в період з 01.09.1992 (наказ №101 від 22.08.1992 прийнята на роботу в КСП "Присивашє" та 29.09.1992 звільнена з роботи (наказ 122 від 30.09.1992); №13-16 вбачається, що позивач в період з 13.07.1993 (наказ №288 від 13.07.1993 прийнята на роботу на Кіровський вузол зв`яку та 13.05.1998 звільнена з роботи (наказ 64 від 13.05.1998) з урахуванням наказів про реорганізацію.

Отже, позивач в спірний період згідно коментованих записів перебував у трудових відносинах.

Зі змісту рішення від 09.06.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №45 про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідач в обґрунтування правомірності неврахування до трудового стажу даного періоду роботи вказує на єдину підставу такого неврахування з 29.07.1992 по 19.08.1992 та з 01.09.1992 по 29.09.1992 відсутня інформація про повне найменування підприємства, а з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998 на печатці, якою завірено записи, не проглядається назва підприємства.

Суд погоджується з тим, що на наявних відтисках печатки відсутня повна назва підприємств, однак зазначає відповідачу, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Додатково суд зазначає, що на момент внесення записів 1992 рік діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162).

Відповідно до підпункту 2.26 пункту 2 Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - підстава звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Крім цього, суд вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Така правова позиція Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що стаж роботи позивача з 29.07.1992 по 19.08.1992, з 01.09.1992 по 29.09.1992, з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального страхового стажу останнього, а тому неврахування відповідачем повністю вказаних періодів до загального страхового стажу позивача є протиправним.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

З урахуванням наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зарахування стажу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком суд зазначає таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Щодо визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відмові розглянути заяву та повідомити ОСОБА_1 про необхідність дооформления документів чи наданні інших суд зазначає таке.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, оскільки заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, тому у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відсутня протиправна бездіяльність.

З огляду на вказане суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.06.2022 №45 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправною відмову у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 29.07.1992 по 19.08.1992, з 01.09.1992 по 29.09.1992, з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди роботи з 29.07.1992 по 19.08.1992, з 01.09.1992 по 29.09.1992, з 13.07.1993 по 31.01.1995 та з 01.02.1995 по 13.05.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 16.02.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР