Справа № 400/13527/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 р. Справа № 400/13527/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївської області, пр. Центральний, 93, м. Миколаїв, 54017,
до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
про:стягнення 124438,32 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївської області (далі також позивач. Управління) звернулось до суду з адміністративним позом про стягнення з ОСОБА_1 (далі відповідач) капіталізованих платежів у розмірі 124438,32 грн.

Ухвалою від 04.01.2022 року суд відкрив провадження по справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час виконання відповідачем трудових обов`язків як фізичної особи-підприємця з найманою нею особою стався нещасний випадок на виробництві, за результатами чого були призначені страхові виплати.

У зв`язку з припиненням відповідачем підприємницької діяльності, Управлінням проведено розрахунок суми капіталізованих платежів, що підлягають стягненню. Загальна сума платежів становить 124438,32 грн.

Відповідач відзив на позов не надала.

Ухвала про відкриття провадження у справі повернулась до суду без вручення адресату.

За правилами ч. 4 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відсутності учасників справи за адресою його місцезнаходження (місцяпроживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Відповідач з 22.05.2008 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснювала підприємницьку діяльність, була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебувала на обліку у Миколаївському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, яке є відокремленим підрозділом Управління без права юридичної особи.

30.11.2001 року з ОСОБА_2 , яка працювала у ФОП ОСОБА_1 , стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується Актом по формі Н-1 № 1 від 05.12.2001 року.

Нещасний випадок стався з потерпілим під час перебування в трудових відносинах.

У результаті нещасного випадку ОСОБА_2 помер, на утриманні залишилася мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на час настання нещасного випадку виповнилося 67 років.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 29.01.2002 року № 218-02/1 ОСОБА_3 призначено одноразову страхову виплату в разі смерті потерпілого його сім`ї у розмірі 8400,00 грн. з виплатою 10.02.2001 року.

Постановою Фонду соціального страхування України від 31.03.2021 року № 1416/1965.1/1965.1/16 ОСОБА_3 призначено перераховану суму щомісячної страхової виплати з 01.03.2021 року у розмірі 2162,55 грн. безстроково.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.12.2021 року до реєстру внесений запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за власним рішенням.

У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 відділенням Управління проведений розрахунок суми капіталізованих платежів, що підлягають стягненню відповідача.

Сума, що підлягає стягненню, становить 124438,32 грн. Розрахунок складається з: 2162,55 сума відшкодування шкоди; 4,32 середня очікувана тривалість життя; 1,11 коефіцієнт підвищення станом на 01.03.2021 року (2162,55х4,32х1,11х12 = 124 438,32 грн.).

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІV (далі Закон № 1105).

Згідно п.п. 1, 5, 9 ч. 2 ст. 15 Закону № 1105, роботодавець, як страхувальник, зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 36 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

Страхові виплати складаються із: 3) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.(ч. 7 ст. 36 Закону № 1105).

У відповідності до ч. 7 ст. 42 Закону № 1105, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 4 Закону № 1105 Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 1105, джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 завтерджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників (далі Порядок № 986).

Згідно п. 3 Порядку № 986 капіталізація платежів здійснюється щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків та жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації (п. 4 Порядку № 986).

Пунктами 6 - 8 Порядку № 986 встановлено, що капіталізація платежів для забезпечення витрат на одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого проводиться у розмірах, що встановлюються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Нарахування такої виплати здійснюється на підставі висновку лікувального закладу щодо можливості настання стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.

У відповідності до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно положень ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

У разі ліквідації юридичної особи, платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно- правовим актом (ч. 2 ст. 1205 ЦК України).

Отже, відповідальною особою стосовно фізичної особи-підприємця є фізична особа, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання відповідних зобов`язань, а відтак суми капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницького діяльності, що припинив свою діяльність, підлягають стягненню з фізичної особи.

Аналогічні висновки викладен у постановах Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі № 809/1738/17, від 18.06.2020 року у справі № 820/2837/17, від 02.11.2020 року у справі № 31940/1440/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач заборгованість не погасила, відзив на адміністративний позов не надала.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївської області (пр. Центральний, 93, м. Миколаїв, 54017, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївської області (пр. Центральний, 93, м. Миколаїв, 54017, ) капіталізовані платежі у розмірі 124438,32 грн. (сто двадцять чотири тисячі чотириста тридцять вісім гривень 32 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.10.2022 року.

Суддя О.В. Малих