Справа № 160/11222/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛГАРД» про скасування державної реєстрації змін установчих документів,-
27.07.2022 року Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни (далі відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 19.09.2022 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Також, даною ухвалою залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛГАРД».
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 23.08.2022 року направлена на адресу місця реєстрації приватного нотаріуса ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛГАРД» засобами поштового зв`язку.
Відповідач станом на 24.10.2022 року правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.
Також, від Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛГАРД» повернувся конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
При цьому, згідно із ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Отже, третя особа вважається такою, що була належним чином повідомленна про розгляд справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ним було здійснено всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення про розгляд справи відповідача та третьої особи при цьому, відповідач та третя особа своїм правом подати відзив на позов не скористались.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірно внесених недостовірних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV.
Відповідно до ст.9 Закону №755 відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.
В Єдиному державному реєстрі містяться певні відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема - про місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону №755, засновники (учасники) юридичної особи несуть відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, а також за відповідність перекладу тексту документів у випадках, визначених пунктом 1 частини першої статті 15 цього Закону.
Особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом (ч. 4 ст. 35 Закону №755).
Так, згідно ч. 4 ст. 17 Закону №755 для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлений вичерпний перелік документів, що подаються державному реєстратору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не навів переконливих доводів, а також під час розгляду даної справи не подав до суду жодних доказів невідповідності законодавству поданих державному реєстратору документів для державної реєстрації зміни до відомостей про юридичну особу в частині місцезнаходження ТОВ «СОЛГАРД», внесення до них завідомо неправдивих відомостей або наявність підстав для відмови у державній реєстрації змін до установчих документів в частині місцезнаходження юридичної особи, а тому суд не вбачає протиправності такого запису як і протиправності дій державного реєстратора.
Крім того, Законом №755 не передбачено такого повноваження державного реєстратора, як перевірка фактичного місця знаходження юридичної особи за її юридичною адресою, а тому виявлення іншими особами, в тому числі контролюючими органами, факту відсутності юридичної особи за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру, не може бути безумовною підставою для скасування реєстраційної дії, якою зареєстровано відповідні зміни у відомостях про юридичну особу.
Водночас, з аналізу вказаних норм можливо зробити висновок, що Закон №755 визначає зазначені в Єдиному державному реєстрі відомості про юридичну особу як такі, що є достовірними. Тому доводи позивача з посиланням на висновки власної перевірки (обстеження) місцезнаходження товариства, як на підставу недостовірності таких відомостей, в розумінні вказаного Закону, не можуть бути передумовою для скасування запису в Єдиному державному реєстрі щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу в частині місцезнаходження ТОВ «СОЛГАРД».
Крім того, п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України (станом на дату звернення до суду з даним позовом) встановлено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.
Однак реалізація відповідних повноважень щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів має здійснюватись контролюючим органом лише за наслідком встановлення факту порушення відповідними платниками податків норм податкового законодавства.
Частиною 1 статті 88 Цивільного кодексу України передбачено, що в статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.
Приписи статті 57 Господарського кодексу України також не містять вимог про включення до змісту установчих документів, якими в розумінні наведеної норми права є рішення про утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання, відомостей про місцезнаходження суб`єкта господарювання.
Оскільки внесення змін щодо місцезнаходження підприємства не пов`язані із змінами до установчих документів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
При цьому, суд зауважує, що сама державна реєстрація змін місцезнаходження юридичної особи не створює перешкод для здійснення своїх повноважень контролюючим органами і не перешкоджає податковому обліку платників податку.
В даному випадку в обґрунтування позовних вимог контролюючий орган посилається виключно на відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, тобто, фактично підставою для звернення до суду є неправдивість даних щодо зміни місця знаходження ТОВ «СОЛГАРД».
Відповідно до ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Права контролюючих органів визначено ст. 20 Податкового кодексу України, зокрема, пп. 20.1.37 якої передбачено право на звернення до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності, та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів звернення до суду з позовами щодо припинення юридичної особи - ТОВ «СОЛГАРД» та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів ТОВ «СОЛГАРД».
Так, встановлена контролюючим органом відсутність ТОВ «СОЛГАРД» за її новим місцем реєстрації у м. Запоріжжя, на думку суду, може бути підставою для припинення цієї юридичної особи, а не мотивом для скасування державної реєстрації змін до установчих документів, оскільки саме припинення юридичної особи буде належним засобом податкового контролю.
Згідно з вимогами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин та враховуючи, що внесення змін щодо місцезнаходження юридичної особи не пов`язана зі змінами до установчих документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації змін установчих документів, у зв`язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст. ст.2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області до приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛГАРД» про скасування державної реєстрації змін установчих документів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець