Справа № 380/18459/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/18459/21 пров. № А/857/9293/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.;

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року, прийняте суддею Карп`як О.О., в м.Львові, в порядку письмового провадження справу № 380/18459/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не виплати їй нарахованої, але не виплаченої/не одержаної у зв`язку зі смертю, пенсії її чоловіка ОСОБА_1 в сумі 58452,16 грн.; стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену/не одержану у зв`язку зі смертю, пенсію її чоловіка в сумі 58452,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ПФУ у Львівській області протиправно не здійснено перерахунку пенсії позивачу у зв`язку зі смертю її чоловіка. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки підставою для проведення перерахунку пенсії є відповідне рішення суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови позивача у виплаті донарахованої пенсії померлого ОСОБА_1 у розмірі 58 452,16 грн, оформлені листом від 23.06.2021 № 7608-7762/С-55/8-1300/21.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити позивачці суму донарахованої пенсії померлого ОСОБА_1 у розмірі 58452,16 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що доплата в сумі 58452,16 грн., обчислена ОСОБА_1 на виконання судового рішення, а тому не включається до складу спадщини в розумінні статті 61 Закону № 2262-XII.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін. Вважає, що судом повно та об`єктивно досліджено обставини справи та дано юридичну оцінку.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції у відповідній частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугу років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002650, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» розміру пенсії з 01.01.2018, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили - 13 січня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Згідно з витягом від 06.10.2021 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкоємцями ОСОБА_1 є дружина ОСОБА_1 .

В листі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.06.2021 за № 1300-5505-8/49431, який був адресований Державному нотаріусу П`ятої Львівської державної ноторіальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), повідомлено про те, що доплата в сумі 58 452,16 грн., яка обчислена ОСОБА_1 на виконання судового рішення не включається до складу спадщини та може бути виплачена особі за умовою покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому.

На звернення позивача щодо виплати недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_1 , відповідач листом від 23 червня 2021 року № 7608-7762/С-55/8-0300/21 повідомив, що останньому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року у справі № 1.380.2019.002650, проведено відповідний перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням. Також цим листом відповідач вказав, що доплату обчислену йому, на виконання судового рішення, позивач можете отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні такої заяви позивача та у виплаті їй пенсії в розмірі 58 452,16 грн., оскільки позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який помер, та за його життя йому була перерахована та нарахована, але не виплачена пенсія, а тому, відмовляючи у виплаті недоотриманої пенсії після смерті її чоловіка згідно з рішенням від 31 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002650, діяв без врахування ст.61 Закону № 2262-XII.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 61 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам, є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплата, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплати боргу за пенсією.

При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив у задоволенні заяви позивачу та у виплаті їй пенсії померлого чоловіка ОСОБА_1 у розмірі 58 452,16 грн.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати їй недоотриманої пенсії чоловіка ОСОБА_1 відповідно до ст.61 Закону № 2262-XII, а не щодо виконання рішення у справі № 1.380.2019.002650, а тому доводи у цій частині колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року у справі № 380/18459/21, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула