Справа № 640/25528/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання неправомірним та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок №119/2016 службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлений ГУ ДМСУ в Харківській області 27.07.2016 року та затверджений ДМС України 02.08.2016 року, яким визнано недійним паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 22.01.2014 року;

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржуваний висновок №119/2016 від 27 липня 2016 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на безпідставних сумнівах відповідачів щодо належності позивача до громадянства України. Вважає, що визнання недійсним та таким, підлягає знищенню паспорта громадянина України для виїзду за кордон є протиправним та таким, що порушує права особи, гарантовані Конституцією України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність документального підтвердження набуття позивачкою громадянства України є безпідставним та не відповідає обставинам справи.

Апелянт вказує, що твердження про факт отримання з порушенням закону паспорта громадянина України для виїзду за кордон має підтверджувати належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність доказів скасування відповідачами рішення про оформлення набуття громадянства України.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 20 вересня 2022 року.

Від представника ДМС України до суду 13.09.2022 року подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що висновок службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 від 27.07.2016 року №119/2016 є законним та обґрунтованим. Звертає увагу, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів набуття нею громадянства України у встановленому чинним законодавством порядку.

Від Головного управління ДМС України в Харківській області відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зі змісту позовної заяви встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка Об`єднаних Арабських Еміратів, звернулась до Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України в Харківській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

При зверненні позивачкою було надано наступні документи: копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.2012 Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим; копія довідки № 10/А-18 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 03.06.2010 ВГІРФО ГУ МВС України в АР Крим; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 16.01.2014 ГУ Міндоходів в Харківській області; довідку Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області про відсутність у ОСОБА_1 підстав для тимчасової відмови у видачі паспорта; квитанції про сплату подвійного мита, за послуги та вартість бланку; заяву про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у терміновому порядку.

За результатами розгляду заяви про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівництвом ГУ ДМС України в Харківській області було прийнято рішення про видачу громадянці ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 22.01.2014, орган видачі 6390. Зазначений паспорт позивачка отримала 25.01.201 року.

Начальником відділу централізованого оформлення документів №2 Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Харківській області Микитась І.М. на виконання пункту 56 Порядку № 152 проведено службове розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено висновок, затверджений ДМС 02.08.2016 року.

Вказаним висновком Головним управлінням ДМС України в Харківській області визнано недійсним та таким, що підлягає знищенню у встановленому порядку паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 від 22.01.2014. Вжито заходів щодо виявлення та вилучення паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим 19.01.2012 та паспорта громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 від 22.01.2014. Проінформовано про визнання цих паспортів недійсними Державну прикордонну службу України, підрозділи Головних управлінь, Управлінь ДМС України в областях та Українське бюро Інтерпол.

Позивач, вважаючи протиправним такий висновок, звернувся до суду з цим позовом.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довела обставин набуття нею громадянства України у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»), що у свою чергу виключає можливість оформлення паспорту громадянина України та свідчить про відсутність підстав для документування позивача паспортом громадянина України для виїзду за кордон, бланк якого визнано недійсним (анульованим) наказом № 218 від 30.08.2016, який у свою чергу є чинним та не скасованим.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком, виходячи із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (надалі за текстом - Закон № 2235-III), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 152, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Пунктом 8 частини 1 пункту 55 Порядку № 152 визначено, що паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується, окрім іншого, в разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Згідно пункту 56 Порядку №152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС.

Отже, правовою підставою для визнання паспорту громадянина України для виїзду за кордон недійним є його оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України.

Так, з висновку службового розслідування вбачається, що до Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України в Харківській області 21.01.2014 зверталася громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дубай ОАЕ, з питання оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

До заяви-анкети було додано наступні документи: копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.2012 Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим; копію довідки № 10/А-18 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 03.06.2010 ВГІРФО ГУ МВС України в АР Крим; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 16.01.2014 ГУ Міндоходів в Харківській області; довідку Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області про відсутність у ОСОБА_1 підстав для тимчасової відмови у видачі паспорта; квитанцію про сплату подвійного мита, за послуги та вартість бланку; заяву про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у терміновому порядку.

У висновку зазначено, що підтвердити або спростувати факт прийняття рішення ВГІРФО ГУ МВС України в АР Крим щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство» та видачу їй у 2010 році довідки №10/А-18 від 29.01.2013 року про реєстрацію особи громадянином України неможливо через те, що Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України.

Колегія суддів зазначає, що зазначені твердження не можуть буди визнані судом як належним чином мотивовані, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідачів та документально не підтверджені.

Зазначене беззаперечно вказує на те, що орган контролю не формував свої висновки на підставі тих документів, які були враховані компетентним органом під час видачі позивачу паспорта громадянина України.

Крім того, наведене свідчить про те, що з боку органів державної влади не вчинялись дії щодо встановлення обставин документування позивача паспортом громадянина України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що станом на час розгляду даної справи відсутні докази скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

У той же час, апеляційний суд вважає, що факт отримання з порушенням закону паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, які є документами, що підтверджують громадянство України, набуття якого не підтверджено, має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи також не містять доказів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорта громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не мав права набути громадянство України.

За таких обставин, відповідачі, в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довели обґрунтованість прийнятого висновку, з огляду на те, що він ґрунтується виключно на припущеннях та сумнівах.

З урахуванням того, що станом на час документування позивача паспортом громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 від 22.01.2014 року, паспорт громадянина України, виданий позивачу 19.01.2012 року був чинним та станом на час затвердження оскаржуваного висновку, так і на час розгляду справи, рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України не скасовано, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права, у подібних правовідносинах з тотожнім предметом спору, висловлений Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2020 року справа № 820/1042/17, 02 серпня 2019 року справа № 826/9758/18, 21 листопада 2019 року справа №810/1594/18.

Між тим, станом на час видачі позивачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 22.01.2014 року документи, подані позивачем для отримання такого паспорту, сумнівів у Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області не викликали.

Посилання відповідачів на відсутність інформації про народження або постійне проживання батьків позивачки до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, в даному випадку, не є доказом відсутності підстав для набуття громадянства України відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство».

Всупереч зазначеному, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуваний висновок не ґрунтується на нормах закону, а тому він підлягає скасуванню.

Відповідно до положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, при задоволенні позову.

Оскільки позов підлягає задоволенню, а згідно наявних у справі платіжних доручень позивачем за його подання та подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі, визначеному положеннями Закону України «Про судовий збір», судові витрати підлягають поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач, який не є суб`єктом владних повноважень, сплатив 908,00 грн. судового збору відповідно до квитанції про сплату судового збору від 07.09.2021 року (судовий збір за подання позовної заяви становить 908,00 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір», а також, звертаючись із апеляційною скаргою позивач сплатив 2977,20 грн. згідно з квитанцією про сплату судового збору від 01.08.2022 року (судовий збір за подання апеляційної скарги становить 1362, 00грн). Виходячи з положень частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням результатів розгляду апеляційної скарги відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума 2270, 00 грн.

Відповідно вимог пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 №119/2016 від 27 липня 2016 року, оформлений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 27 липня 2016 року та затверджений Державною міграційною службою України 02 серпня 2016 року, яким визнано недійсним паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 22.01.2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) судовий збір у сумі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, ) судовий збір у сумі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко