Справа № 420/9617/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9617/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасувати накази №532 від 09.06.2022, №568 від 22.06.2022, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними на скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач вважає, що в жодному із спірних випадків притягнення його до дисциплінарної відповідальності службове розслідування у військовій частині НОМЕР_1 не проводилось, пояснення ні позивач, ні командир військової частини НОМЕР_2 не надавав. Крім того, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду відповідач не врахував ні характер та обставини вчинення правопорушення, ні його наслідки, ні попередню поведінку позивача, як військовослужбовця, ні тривалість проходження ним військової служби, ні рівень його знань про порядок служби.

По суті спірних обставин позивач повідомляє, що відповідач наказом від 09.06.2022 № 532 притягнув його до дисциплінарної відповідальності за неприбуття 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 . При цьому, позивач наголошує, що 06.06.2022 він прибув до військової частини НОМЕР_1 у цивільному одязі, проте відповідач наказав прибути через годину у військовій формі. Позивач зазначає, що внаслідок термінового вибуття у службове відрядження він не зміг повторно прибути до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , про що повідомив відповідача, надіславши смс-повідомлення.

Крім того, відповідач наказом від 22.06.2022 №568 притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, проте 20.06.2022 відповідач, за словами позивача, його до юридичної служби не викликав та наказів від командирів про його прибуття 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 він не отримував. При цьому, позивач звертає увагу, що у наказі від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вказано про його неприбуття 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 та про накладення дисциплінарного стягнення - «сувора догана», хоча раніше наказом відповідача від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неприбуття 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 позивач вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

(б) Позиція відповідача

01.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача зазначив, що позивач має військове звання «підполковник юстиції», займає посаду помічника командира військової частини з правової роботи, що говорить про його досвід і достатнє звання обов`язків та прав військовослужбовців та, в свою чергу, відповідач врахував всі ці обставини дисциплінарного правопорушення здійснене позивачем та можливі наслідки. При цьому, вибір одного з багатьох видів дисциплінарних стягнень передбачених статтею 48 Дисциплінарного статуту є правом відповідача та він самостійно обрав одне з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим, враховуючи обставини та наслідки скоєння дисциплінарного правопорушення.

Представник також звертає увагу, що призначення службового розслідування є дискреційними повноваженнями командира та він самостійно обирає чи слід проводити таке розслідування чи ні. При цьому, неприбуття позивача є явним, і навіть в позовній заяві позивач не зазначає, що він не здійснив правопорушення, що його вини в них немає, а обґрунтовує лише порядком накладення стягнення, що і характеризує позивача та його відношення до обов`язків військовослужбовця.

По суті спірних обставин відповідач зазначає, що позивач в позовній заяві сам стверджує, що йому було відомо про прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 06.06.2022 та що він нібито до неї прибув, але потім убув у відрядження згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 , проте відповідно до зошиту запису відвідувачів військової частини НОМЕР_1 за 06.06.2022 позивач не відвідував біля 20:00 вказану військову частину.

Щодо аргументів позивача, що він не повідомлений про необхідність прибуття 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , відповідач зазначає, що згідно з журналом обліку телефонограм юридичної служби військової частини НОМЕР_1 20.06.2022 о 10:40 позивачеві доведено вказане спірне розпорядження відповідача, яке також неодноразово повідомлялось йому через інтернет-мессенджери на його номер телефону: НОМЕР_7.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

18.07.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2022 позивач « 12» березня 2022 року прибув для проходження служби, з « 12» березня 2022 зарахований на всі види забезпечення, призначений на посаду помічника командира бригади з правової роботи - начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 , не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 № 1/272, командир військової частини НОМЕР_2 наказав позивачу прибути 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань проведення заходів з примусового відчуження та вилучення майна, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, позивач не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_2 , а саме не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 № 856/кол, позивачу було визначено прибути 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 щодо організації роботи з підготовки документів по створенню добровольчих формувань територіальних громад. При цьому, позивач не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 631 «Про виправлення описки в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568» наказано в абзаці третьому констатуючої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» цифри « 06.06.2022» вважати цифрами « 20.06.2022».

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Загальні засади проходження військової служби в Україні визначає Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно вступу до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Пунктом 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено загальні обов`язки військовослужбовців.

Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Пунктом 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі- Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 1, п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Пунктом 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Отже, Дисциплінарний статут передбачає різні види дисциплінарних стягнень, застосування яких залежать від ступеню тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни.

При цьому, пунктом 54 Дисциплінарного статуту передбачено, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Відповідно пунктів 83 та 84 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно пункту 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що Дисциплінарний статут передбачає різні види дисциплінарних стягнень, застосування яких залежать від ступеню тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни. Дисциплінарний статут не встановлює конкретного виду відповідальності який має відповідати певному виду правопорушення, а покладає визначення виду дисциплінарного стягнення на розсуд командира, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни.

При цьому, командир військової частини, обираючи вид відповідальності, має дотримуватись обмежень встановлених пунктом 54 Дисциплінарного статуту та має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

В даному випадку, оскаржувані накази №532 від 09.06.2022 та №568 від 22.06.2022 винесені командиром Військової частини НОМЕР_1 в межах наданих йому повноважень та узгоджуються з пунктом 54 Дисциплінарного статуту.

Оскільки, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, що в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку, обрання виду дисциплінарного стягнення належить виключно до повноважень командира.

Щодо доводів позивача, про те, що відповідач не призначив службове розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), з метою приведення актів Міністерства оборони України у відповідність до вимог законодавства, наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Враховуючи наведені положення Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, суд приходить до висновку, що призначення службового розслідування є правом, але не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Підстав, встановлених положеннями Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, які передбачають обов`язкове призначення службового розслідування позивач не зазначив, а суд не встановив.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності обов`язкових підстав для проведення службового розслідування.

Поряд з цим, суд звертає увагу на вимоги розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яким встановлено, що з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

В даному випадку, відповідач, застосовуючи до позивача дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани, не провів ані службової перевірки, ані службового розслідування з метою з`ясування обставин правопорушення або порушення виконавської дисципліни; наявність чи відсутність події вчинення правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що у випадку прийняття наказу № 532 від 09.06.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідач зазначає про не виконання позивачем наказу командира військової частини НОМЕР_2 , а саме не прибуття 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 . При цьому, суд звертає увагу, що у оскаржуваному наказі позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу саме командира військової частини НОМЕР_2 , тобто безпосереднього начальника позивача. З огляду на матеріали справи суд також встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 , тобто також свого безпосереднього начальника від 06.06.2022 № 74 вважати таким, що вибули: у відрядження: підполковника юстиції ОСОБА_2 , помічника командира бригади з правової роботи - начальника служби, в м. Доброслав, до військової частини НОМЕР_3 , для надання правової допомоги в службових розслідуваннях. Термін відрядження « 2» доби з 06 червня по 07 червня 2022 року. На підтвердження перебування у вказаному відрядженні позивач також надав Посвідчення про відрядження від 06.06.2022 № 142. Тобто, фактично 06.06.2022 безпосередній начальник позивача, командир військової частини НОМЕР_2 , віддав два накази позивачу, які перешкоджають виконанню один одному, а саме: щодо прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 та вибуття у відрядження в м. Доброслав, до військової частини НОМЕР_3 , а тому наявність чи відсутність події правопорушення, характер та ступінь вини позивача у даному випадку є спірними та потребували додаткового дослідження з боку відповідача.

Крім того, щодо наказу від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідач притягнув до дисциплінарної відповідальності та наклав дисциплінарне стягнення - «сувора догана» на позивача за не прибуття до юридичної служби 20.06.2022. При цьому, спірним в даному випадку є саме факт ознайомлення позивача із необхідністю прибути 20.06.2022, оскільки позивач заперечує вказане та зазначає, що відповідач його не викликав та наказів про прибуття 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 він не отримував.

З огляду на матеріали справи, суд встановив, що відповідач надав до суду копії сторінок журналу реєстрації телеграм, телефонограм, де зазначено: номер телеграми: телефонограма 10:42 20.06.2022; короткий зміст телеграми: ОСОБА_1 прибути до юридичної служби в/ч НОМЕР_1 20.06.2022; кому адресується: ОСОБА_1; хто підписав: ОСОБА_3. На підтвердження вказаних обставин відповідач надає скріншоти з месенджеру, з яких суд встановив наступні відомості: «Ви телефонували Граніт 20 черв. 10:42». При цьому, суд звертає увагу, що вказаний скріншот не підтверджує, що телефонограму передавав саме відповідач, саме позивачу, тривалість вказаної розмови та її зміст. Крім того, зі скріншоту встановлюється, що номер телефону абонента «Граніт»: НОМЕР_4 , проте відповідач не довів, що вказаний номер належить саме позивачу, оскільки в позовній заяві позивач зазначає інший номер засобу зв`язку: НОМЕР_8.

Суд звертає увагу, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 817/1318/17.

Відповідно частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не здійснив жодних заходів для встановлення та перевірки факту порушення позивачем військової дисципліни. Вважаючи, що вину позивача у вчиненні правопорушення повністю доведено та підтверджено, відповідач без проведення службової перевірки, без відібрання пояснень у позивача та з`ясування обставин порушення ним дисципліни, прийнято оскаржувані накази від 09.06.2022 №532 та від 22.06.2022 № 568, згідно яких на позивача накладено дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани. При цьому, суд зазначає, що вчинення таких дій має бути перевірене та доведене у встановленому чинним законодавством порядку.

В даному випадку, накази від 09.06.2022 №532 та від 22.06.2022 № 568 не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки прийняті необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Також, суд критично ставиться до доводів відповідача та, враховуючи встановлені обставини справи, вважає, що при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач не дослідив попередню поведінку позивача, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, характер та обставини вчинення дисциплінарного правопорушення та визначено вид дисциплінарного стягнення, без дослідження таких обставин, оскільки жодних посилань на вказані вимоги матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази відповідача від 09.06.2022 № 532 та від 22.06.2022 № 568 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому питання про розподіл судових витрат суд не здійснює.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними на скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - Командир військової частини НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Суддя Оксана БОЙКО