Справа № 320/7740/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Київ № 320/7740/21

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, третя особа - адвокат Барабаш Марина Юріївна про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (04080, м. Київ, вул.Кирилівська, 15), третя особа: адвокат Барабаш Марина Юріївна (08412, Київська обл, Переяслав-Хмельницький р-н, Жовтневе, вул. Перяславська, 15), про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області №80/2021 від 19.05.2021, як передчасне.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року матеріали адміністративного справи № 320/7740/21 передано за підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, адвокат Барабаш Марина Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року та передати справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 апеляційну скаргу адвоката Барабаш Марина Юріївна задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року - скасовано, а справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у своєму рішенні №80/2021 від 19.05.2021 року не в повному обсязі дослідив надані докази, їх належність та допустимість, не приділив уваги всім обставинам, на які звертав увагу скаржник.

Не погоджуючись із доводами позивача, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами розгляду скарги позивача, відповідач прийшов до висновку, що достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення ст.ст. 44,51 Правил адвокатської етики, не встановлено.

Третя особа - адвокат Барабаш М.Ю. своїм правом на подання пояснень відносно предмету спору не скористалась, письмові пояснення до суду не подала.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 березня 2021 року за вх. № 248 до КДКА Київської області надійшла скарга арбітражного керуючого Белоусова Ігора Валентиновича стосовно адвоката Барабаш Марини Юріївни (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 7877/10, видане Київською обласною КДКА 05.06.2019 р.).

Скаржник вважав, що адвокат Барабаш М.Ю., здійснюючи представництво законних прав та інтересів громадянина ОСОБА_2 у господарському суді Херсонської області у справі № 923/719/17 про визнання банкрутом ПП «Студія Тир Фільм», в судовому засіданні 25.02.2021 року у справі № 923/719/17, яка розглядається Господарським судом Херсонської області, надаючи пояснення суду заявила, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 вимагає у її клієнта гроші на проявлення кінофільму. На підтвердження цієї обставини до скарги долучено аудіо-запис судового засідання.

Позивач вважав, що адвокатом Барабаш М.Ю. порушені положення ст.ст. 42, 45 розділу IV Правил адвокатської етики, оскільки адвокат допустила свідомо неправдиву заяву стосовно фактичних обставин справи, припустилася висловлювань, що принижують честь і гідність його, як учасника процесу. В судовому засіданні адвокат Барабаш М.Ю., на думку скаржника, була не стримана і не коректна по відношенню до нього, як учасника судового провадження. Такі публічні висловлювання адвоката є неприпустимими, адже не ґрунтуються на належних доказах.

Посилаючись на ч.2 ст. 42 ГПК України, якою передбачені зобов`язання учасників справи щодо поваги до суду та до інших учасників судового процесу, позивач просив притягнути адвоката Барабаш М.Ю. до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики, Присяги адвоката, професійних обов`язків адвоката.

За результатами розгляду скарги відповідачем було прийнято рішення №80/2021 від 19.05.2021 року, яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката Барабаш М.Ю. за відсутністю ознак дисциплінарного проступку.

Незгода позивача із прийнятим рішенням зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI, адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом статті 21 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 33 Закону № 5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

За приписами частини 1 статті 34 Закону № 5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 35 Закону № 5076-VI передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень, зокрема, зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року.

Відповідно до статті 36 Закону № 5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Нормою частини 2 статті 40 Закону № 5076-VI передбачено, що розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці (частина 3 статті 40 Закону № 5076-VI).

Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання (частина 4 статті 40 Закону № 5076-VI).

Частиною 1 статті 41 Закону № 5076-VI визначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката (частина 2 статті 41 Закону № 5076-VI).

Адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії (частина 1 статті 42 Закону № 5076-VI).

Відповідно до Преамбули Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборчим З`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (далі - Правила адвокатської етики), правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом № 5076-VI та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

За положеннями статті 2 Правил адвокатської етики, дія Правил поширюється, на всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами, - на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально - публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката, або підірвати престиж адвокатської професії.

Статтею 12 вказаних Правил визначено, що всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватися у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат зобов`язаний виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції, що не виключає можливості їх оскарження у встановленому законом порядку.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Критика діяльності, рішень, порядку формування, членів органів адвокатського самоврядування тощо не може бути спрямована на приниження авторитету адвокатури, адвокатської професії та статусу адвоката, бути вираженою у принизливій чи такій, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, формі, а також містити завідомо неправдиву інформацію або заклики до невиконання рішень органів адвокатського самоврядування.

При здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватись загальноприйнятих норм ділового етикету, в тому числі щодо зовнішнього вигляду

Не допускається зловживання правом на звернення до органів адвокатського самоврядування, в тому числі наділених дисциплінарними повноваженнями, щодо ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача зі скаргою на дії адвоката Барабаш М.Ю , стало те, що у засіданні 25.02.2021 року у справі № 923/719/17, яка розглядається Господарським судом Херсонської області, надаючи пояснення суду адвокат заявила, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 вимагає у її клієнта гроші на проявлення кінофільму.

Поясненнями адвоката Барабаш М.Ю. до відповідача підтверджено, що в судовому засіданні адвокатом дійсно було вжито слово «вимагав», що з огляду на поведінку та висловлювання арбітражного керуючого ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях по справі №923/719/17 протягом останніх двох років, відображало офіційну позицію клієнта адвоката ОСОБА_2 , який також був присутнім під час судового засідання 25.02.2021 року та підтримав достовірність інформації, повідомленої адвокатом суду. Адвокат звертала увагу, що даний факт підтверджується звукозаписом судового засідання, починаючи з 10:54:10 хвилини звукозапису.

Суд наголошує, що адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному стягненню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката.

Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його відповідальність, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30 червня 2015 року (далі - Положення про порядок прийняття та розгляду скарг).

Відповідно до пункту 3 адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним проступку.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 821/890/18 указав, що аналіз правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що для встановлення порушення Правил адвокатської етики відповідач має встановити невідповідність дій адвоката певним формально визначеним та затвердженим вимогам, що передбачають які саме дії можуть бути визначені як порушення правил.

У цій же постанові Верховний Суд визначив, що правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися, насамперед, на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні адвоката є склад дисциплінарного проступку; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи відповідає застосований вид стягнення вимогам закону та чи є він пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: не можуть бути підставою для притягнення адвоката до відповідальності його висловлювання у справі, у тому числі ті, що відображають позицію клієнта, заяви у засобах масової інформації, якщо при цьому не порушуються професійні обов`язки адвоката.

Як встановлено судом під час розгляду справи, в судовому засіданні 25.02.2021 року адвокатом Барабаш М.Ю. було повідомлено інформацію, яка відповідала дійсним обставинам справи та, першочергово, правовій позиції клієнта ОСОБА_2 , щодо дій арбітражного керуючого ОСОБА_1 та характеру його листів на адресу ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняється ототожнення адвоката з клієнтом.

Відповідно до п. 43 Розділу IV Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 р., дотримуючись принципу законності, адвокат водночас має бути наполегливим і принциповим у відстоюванні інтересів клієнта в суді, не поступатися своєю незалежністю у захисті й представництві прав та інтересів клієнта з метою не погіршити стосунків з суддями; у випадку вчинення судом тиску на адвоката - не йти на компроміси, що суперечать охоронюваним законом інтересам клієнта; послідовно дотримуватися принципу пріоритетності інтересів клієнта перед всіма іншими інтересами й міркуваннями, що пов`язані з відносинами адвоката з судом.

Адвокат не повинен залишати без уваги порушення закону, нетактовне і зневажливе ставлення суду та інших учасників процесу до свого клієнта, його самого, або адвокатури в цілому повинен реагувати на відповідні дії у формах, передбачених чинним законодавством та/або Пактами РАУ, НААУ.

Висловлення адвокатом своєї думки, в тому числі й оціночних суджень щодо окремих складових своєї професійної діяльності, є конвенційним та конституційним правом, реалізація якого також за загальним правилом не може ставитись йому у вину. Ініціювання будь-яких заходів реагування на висловлювання адвоката не тільки є порушенням окреслених вище прав адвоката як людини, а й порушенням гарантій його професійної діяльності, закріплених у профільному законі.

Згідно п. 45 Розділу IV Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 р., у відносинах з іншими учасниками судового провадження адвокат повинен: реагувати па неправильні дії або вислови цих осіб у формах, передбачених законом, зокрема у формі заяв, клопотань, скарг тощо.

Суд відзначає, що діяльність адвокатів має публічно-правовий характер. Глибокою помилкою було б розуміння професійних прав адвоката як засобів, необхідних лише йому самому. Права адвокатів необхідні усьому суспільству в цілому, бо вони забезпечують повноту, всебічність, об`єктивність судочинства, досягнення на цій основі такої мети, як охорона прав і свобод людини. Саме про це йдеться в «Основних принципах, що стосуються ролі юристів», затверджених у 1990 році на Конгресі щодо попередження злочинності й поводження з правопорушниками в Гавані: «Уряди забезпечують, щоб юристи: а) могли виконувати всі свої професiйнi обов`язки в обстановці, вiльнiй від погроз, перешкод, залякування чи невиправданого втручання… б) не зазнавали судового переслідування й судових, адміністративних, економічних або інших санкцій за будь-якi дiї, вчинені у вiдповiдностi з визначеними професiйними обов`язками, нормами та етикою, а також погроз такого переслідування й санкцiй».

Надзвичайно важливим та актуальним у світлі реалізації принципу незалежності адвокатської діяльності в Україні також є забезпечення та розвиток реальної свободи вираження поглядів. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі також - Конвенція) вільне вираження поглядів - свобода мати власну думку, отримувати й поширювати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Подібна норма є запорукою розбудови демократії, створення плюралістичного середовища в системі органів адвокатури.

Практика застосування Конвенції свідчить, що у справах за статті 10 Конвенції Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) завжди розглядає спірні питання щодо обмеження свободи вираження поглядів через призму суспільного інтересу.

Зокрема, у постанові ЄСПЛ у справі Отегі Мондрагон проти Іспанії (Otegi Mondragon v. Spain) від 15.03.2011 року вказано, що у випадку ведення публічної дискусії, що має суспільний інтерес, межі свободи розсуду, яку мала влада при оцінці необхідності призначення покарання за певні висловлювання, були особливо вузькими.

Статтею 10 Конвенції визначено один з основоположних принципів демократичного суспільства: свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та самореалізації кожної особи.

Згідно з пунктом 2 цієї статті, свобода вираження поглядів стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

У рішенні від 21.02.2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» ЄСПЛ встановлено, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, ЄСПЛ підкреслено, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд вважає оскаржуване рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 19.05.2021 року обґрунтованими, вмотивованими і законними, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Арбітражного керуючого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа