Справа № 520/3142/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 р. №520/3142/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребельної Ірини Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребельної Ірини Анатоліївни (вул. Мироносицька, буд. 99, літ. А3, м. Харків, 61023) в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребальної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 року у виконавчому провадженні №53994018 та про відкриття виконавчого провадження №68236775 від 19.01.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребальної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 року у виконавчому провадженні №53994018 та про відкриття виконавчого провадження №68236775 від 19.01.2022 року винесені всупереч вимогам законодавства, в наслідок чого є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29.09.2022 відкрито спрощене провадження по справі в порядку з урахуванням вимог ст. 287 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, на адресу суду, відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 у справі №641/9899/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 31.10.2007.

23 травня 2017 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53994018 на підставі виконавчого листа №641/9899/14-ц, виданого 20.04.2016 Комінтернівським районним судом. Боржником у виконавчому провадженні №53994018 є ОСОБА_1 .

Ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.03.2021 та 22.03.2021 у справі №641/9899/14-ц було замінено сторону стягувана у виконавчому провадженні №53994018 на ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт кепітал».

Стягувачем ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» у виконавчому провадженні №53994018 було направлено до Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про повернення виконавчого документа від 28.12.2021 щодо повернення виконавчого листа від 20.04.2016 без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

19 січня 2022 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53994018.

Також 19 січня 2022 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною винесена постанова про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з Позивача виконавчий збір у розмірі 24935,80 гривень.

На виконання зазначеної постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68236775.

Вважаючи постанови державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною від 19.01.2022 у виконавчому провадженні №53994018 про стягнення виконавчого збору та від 19.01.2022 у виконавчому провадженні №68236775 протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Так, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено, шо примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що виконавче провадження №53994018 відкрито 23 травня 2017 року постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо примусового виконання виконавчого листа №641/9899/14-ц, виданого 20.04.2016 року. Отже. виникнення правовідносин щодо примусового виконання виконавчого листа №641/9899/14-ц від 20.04.2016 відбулося 23 травня 2017 року.

Так, відповідно до ч.2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна у момент відкриття виконавчого провадження №53994018 (редакція від 17.02.2017), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII. внесені зміни до статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження». Частиною 2 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції після 28 серпня 2018 року, передбачається, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, з урахуванням редакцій ЗУ «Про виконавче провадження», які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-УІП зміни до статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника - ОСОБА_1 .

Так, Верховний суд, у Постанові від 28.10.2020 по справі № 400/878/20, дійшов висновку, що з урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника, а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, у відповідача відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору (п.49 Постанови від 28.10.2020 у справі № 400/878/20).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року по справі № 1340/5053/18.

Враховуючи викладене, суд приходить до, що у державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельна Ірина Анатоліївна не мала правових підстав для стягнення з Позивача виконавчого збору.

Також суд зазначає, що з п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За приписами ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у разі надходження заяви стягувача про повернення виконавчого документу державний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу, про що винести відповідну постанову, а також винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Проте, ч.2 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції від 17.02.2017) передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Також п. 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень у редакції від 05.10.2016 встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною 1 статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

При закінченні відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Отже, у постанові про повернення виконавчого документа державний виконавець вказує результати виконання, тобто суму, яку фактично стягнуто, а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Таким чином, виконавчий збір може бути стягнутий у разі, коли державним виконавцем було фактично повністю або частково стягнуто суму заборгованості, та такий виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу III Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувану здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, стягувачем у виконавчому провадженні № 53994018 було направлено державному виконавцю Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Харків) заяву про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19.

Так, пунктом 50 Постанови Верховного суду від 16.04.2020 року у справі №640/8425/19 зазначено, що умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання виконавчого документа; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, якщо такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 21 березня 2020 року у справі №2540/3203/18.

Крім того, аналогічні висновки щодо підстав для стягнення виконавчого збору містяться у Постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі 400/4023/19.

Так. Верховний суд зазначив, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі, який визначений у спірній постанові, оскільки державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суду дійшов висновку, що державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загпебельна Ірина Анатоліївна не мала підстав для стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 53994018, оскільки державним виконавцем не було фактично виконано виконавчий лист №641/9899/14-ц від 20.04.2016, в наслідок чого постанова державного виконавця від 19.01.2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53994018 винесена з порушенням норм чинного законодавства, відповідно є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що підставою для відкриття виконавчого провадження №68236775 є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 у виконавчому провадженні №53994018, яка визнана судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню, в наслідок чого постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2022№68236775 також є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 246, 250, 251, 255, 260-263, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребельної Ірини Анатоліївни (вул. Мироносицька, буд. 99, літ. А3, м. Харків, 61023) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребальної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 року у виконавчому провадженні №53994018 та про відкриття виконавчого провадження №68236775 від 19.01.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов