Справа № 420/15507/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24 жовтня 2022 року м. Одеса
03 жовтня 2022 року до суду надійшла заява позивача в порядку ст. 382 КАС України, в якій позивач поросить:
зобов`язати Державну податкову службу України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, із наданням відповіді про вжиті заходи у строк не більш як 5 робочих днів з моменту отримання окремої ухвали;
повідомити орган прокуратури та орган досудового розслідування, в межах територіальної юрисдикції яких знаходиться Державна податкова служба України, про посадовими особами Державної Податкової вчинення служби України кримінального правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 2 ст. 382 КК України, із покладенням обов`язку повідомити про вжиті заходи у строк не більш як 5 робочих днів з моменту отримання окремої ухвали.
В обґрунтування зазначеної заяви зазначено, що попри набрання рішенням суду законної сили та відкриття виконавчого провадження рішення суду не виконано.
05.10.2022р. від відповідача до суду надійшли заперечення проти заяви позивача, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні заяви зазначивши, що позивач не навів належних та достатніх аргументів, а також не надав доказів на підтвердження наміру відповідача на умисне ухилення від виконання судового рiшення.
Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання позивача, суд дійшов наступних висновків.
Положення ст.382 КАС України не передбачають строку та порядку вирішення судом питань, визначених цією нормою.
Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Суд зазначає, що положення ч.1 ст.382 КАС України кореспондують з положеннями ч.6 ст.246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначається встановлений судом порядок та строк виконання рішення, встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Тобто, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту із накладенням штрафу.
При цьому, судовий контроль по даній справі при винесенні рішення Одеського окружного адміністративного суду 16 листопада 2021 року року не встановлювався.
Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
30.09.2022 р. Позивач звернувся до державного виконавця Григорян О.Г. iз заявою про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню.
Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження ВП № 69057995 станом на момент надсилання заперечення не завершене.
Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».
Крім того, позивач не позбавлений права звернутись до суду в порядку КАС України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, надані до заяви письмові докази свідчать про те, що на теперішній час на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист, виданий за рішенням суду у даній справі, та державним виконавцем вчиняються виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду.
Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на умисне ухилення відповідача від виконання судового рішення.
Таким чином, позивач не навів належних та достатніх аргументів, а також не надав доказів на підтвердження наміру відповідача на умисне ухилення від виконання рішення.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 256, 295, 372, 382 КАС України, суд -
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя К.С. Єфіменко