Справа № 460/2322/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 жовтня 2022 року справа №460/2322/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Нацполіції в Рівненській області)
про1) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 03 липня 2019 року за №655 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; 2) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 04 липня 2019 року №153о/с «По особовому складу»; 3) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 21 жовтня 2019 року за №258 в частині внесення змін до наказу ГУ Нацполіції в Рівненській області від 04 липня 2019 року №153 о/с про звільнення ОСОБА_1 04 липня 2019 року з посади заступника начальника управління оперативної служби ГУ Нацполіції в Рівненській області - начальника першого відділу (в частині дати звільнення); 4) зобов`язання відповідача поновити позивача на службі в поліції на посаді заступника начальника Управління оперативної служби ГУ Нацполіції в Рівненській області начальника першого відділу з 04 липня 2019 року; 5) стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про незаконність його притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його незаконно звільнено зі служби в поліції, оскільки дисциплінарна комісія не врахувала, що позивач не мав фізичної можливості потрапити на своє робоче місце, новим робочим місцем ГУ Нацполіції в Рівненській області позивача не забезпечило, місцезнаходження такого робочого місця не повідомлено у передбачений законом спосіб та строк, а тому факт порушення трудової дисципліни, у тому числі, факт прогулу відсутній; службове розслідування проведене упереджено, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин, у тому числі, не враховано відсутність будь-яких дисциплінарних стягнень за весь час служби в органах внутрішніх справ; дисциплінарна комісія сформована з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки до її складу включені особи, які мали безпосередню зацікавленість та особистий інтерес у вирішенні дисциплінарного провадження; звільнення позивача з посади відбулось у період перебування його на лікарняному.

Ухвалою від 03 жовтня 2019 року Рівненський окружний адміністративний відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 12 листопада 2019 року Рівненський окружний адміністративний суд задовольнив частково заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовних вимог в частині та залишив без розгляду частину позовних вимог.

Ухвалою від 12 листопада 2019 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову.

Ухвалою від 03 грудня 2019 року Рівненський окружний адміністративний суд передав адміністративну справу №460/2322/19 на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

У зв`язку із відсутністю допуску до роботи з документами, що містять державну таємницю у судді Добрянської Я.І., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №460/2322/19 передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 04 березня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв до провадження адміністративну справу №460/2322/19 та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 08 серпня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу №460/2322/19 до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 28 вересня 2022 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача в судове засідання не з`явився; суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у позові у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 звільнено на підставі висновку службового розслідування, у якому встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, оскільки у період з січня по травень 2019 року, позивач на своє робоче місце не з`являвся, функціональні обов`язки за місцем служби не виконував, доказів поважності причин його відсутності не надав.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Згідно з наказом ГУ Нацполіції в Рівненській області від 03 червня 2019 року №1019 «Про призначення службового розслідування», призначено службове розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин в період з 08 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року, заступника начальника УОС ГУНП в Рівненській області начальника 1-го відділу підполковника поліції ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування ГУ Нацполіції в Рівненській області складено «Висновок службового розслідування за рапортом начальника УОС ГУНП полковника поліції ОСОБА_2 щодо порушення службової дисципліни заступником начальника УОС ГУНП - начальником 1-го відділу ОСОБА_1 » від 03 липня 2019 року (далі по тексту - Висновок), у якому встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 свідомо, ігноруючи вимоги законодавства України, був відсутній на робочому місці без поважних причин протягом тривалого періоду часу, чим грубо порушив службову дисципліну.

Наказом ГУ Нацполіції в Рівненській області від 03 липня 2019 року №655 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 08 лютого 2019 року №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», наказу МВС України від 07 липня 2017 року №575 «Про затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у тривалій відсутності на робочому місці без поважних причин, порушенні внутрішнього розпорядку дня, невиконанні посадових інструкцій, а також не вжитті заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та не інформування про це безпосереднього керівника, керуючись статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію», статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, заступника начальника УОС ГУНП в Рівненській області - начальника першого відділу підполковника поліції ОСОБА_1 - звільнено зі служби в поліції. Також наказано, дні відсутності на робочому місці підполковника поліції ОСОБА_1 , а саме 08.04.2019 - 12.04.2019, 15.04.2019 - 19.04.2019, 22.04.2019 - 26.04.2019, 02.05.2019, 03.05.2019, 06.05.2019-08.05.2019, 10.05.2019, 11.05.20!9, 13.05.2019-17.05.2019,20.05.2019-24.05.2019, 27.05.2019 - 31.05.2019, 03.06.2019-07.06.2019, 10.06.2019-14.06:2019, 18,06.2019- 20.06.2019, 21.06.2019, 24.06.2019-27.06.2019 вважати останньому за прогули.

Наказом ГУ Нацполіції в Рівненській області від 04 липня 2019 року №153о/с «По особовому складу», відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно з витягом з наказу від 21 жовтня 2019 року №258о/с «По особовому складу» внесено часткові зміни до наказу Головного управління Нацполіції в Рівненській області від 04 липня 2019 року №153о/с, зокрема, у частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника УОС ГУНП в Рівненській області - начальника першого відділу, 04 липня 2019 року, вважати, що він звільнений зі служби в Нацполіції 11 липня 2019 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (тут і далі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Як визначає частина друга статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

До поліцейських може застосовуватися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції (пункт 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту).

Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя статті 14 Дисциплінарного статуту).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності є порушення службової дисципліни. У свою чергу, службова дисципліна полягає у дотриманні вимог законодавства та неухильному виконанні службових обов`язків.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, з метою встановлення обставин дисциплінарного проступку, визначення його тяжкості, заподіяної шкоди та ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Вирішуючи цей спір, суд має виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру дисциплінарного проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується.

Як встановив суд вище, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 08 лютого 2019 року №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», наказу МВС України від 07 липня 2017 року №575 «Про затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Пунктом 6 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У ході проведення службового розслідування встановлено порушення позивачем внутрішнього розпорядку дня, а саме відсутність на робочому місці у період з 08 квітня 2019 року по 27 червня 2019 року, невиконання посадових інструкцій та функціональних обов`язків, передбачених займаною посадою, а також невжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та не інформування про це безпосереднього керівника.

На підтвердження обставин, встановлених у висновку службового розслідування, відповідач надав до суду рапорт начальника УОС ГУНП у Рівненській області ОСОБА_2., у якому повідомляється про порушення позивачем службової дисципліни у вигляді тривалої відсутності на службі без поважних причин; акти про засвідчення факту відсутності підполковника поліції ОСОБА_1 на службі у період з 08 квітня 2019 року по 27 червня 2019 року, складені відповідною комісією; журнал реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою УОС ГУНП в Рівненській області, на підтвердження того, що позивач не складав будь-яких документів та службової кореспонденції.

Також, в матеріалах службового розслідування наявні письмові пояснення співробітників ГУ Нацполіції в Рівненській області, які засвідчили відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з січня по червень 2019 року та невиконання ним службових обов`язків у цей період, а також зазначили, що їм не відомо про факти недопущення ОСОБА_1 до робочого місця, чи про наявність конфлікту з керівництвом.

Факт відсутності на робочому місці у вказаний період позивач не заперечує, однак зазначає, що такі обставини спричинені неможливістю потрапити на робоче місце у зв`язку із вказівкою заступника начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області, що виключає факт прогулу, оскільки він здійснював несення служби в приміщенні адміністративних будівель ГУ НП в Рівненській області.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що майже щоранку підвозили ОСОБА_1 до адміністративного приміщення ГУ Нацполіції в Рівненській області, однак чи заходив останній до будівлі їм не відомо.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на свідчення вказаних осіб, оскільки їх покази жодним чином не підтверджують виконання ОСОБА_1 його службових обов`язків та перебування на робочому місці.

Показання допитних судом свідків, які містяться у режимно-секретному відділі Окружного адміністративного суду міста Києва, не підтверджують існування перешкод для допуску позивача до робочого місця.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження доводів позивача про недопущення його до робочого місця, виконання службових обов`язків поза межами конспіративної квартири та адмінприміщення УОС ГУНП, позивач до суду не надав.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

В матеріалах службового розслідування міститься рапорт ОСОБА_1 від 29 травня 2019 року на ім`я начальника ГУ НП в Рівненській області, у якому зазначено, що після виходу з лікарняного (05 січня 2022 року) у телефонному режимі дізнався про вказівку заступника начальника ГУ НП про недопущення його до несення служби.

У свою чергу, відповідач вказує, що протягом усього періоду, ОСОБА_1 жодного разу не здійснив спроби потрапити на територію ГУ НП у Рівненській області, повідомлень на спецлінію « 102» про порушення його прав не надходило.

Суд звертає увагу, що позивач не надав до суду доказів звернення до ГУ НП у Рівненській області щодо порушення його прав, як працівника поліції, у тому числі, подання заяв чи скарг щодо здійснення перешкод, які ускладнюють виконання його обов`язків.

Також, позивач зазначає, що службове розслідування проведене упереджено та не об`єктивно, оскільки до складу дисциплінарної комісії включено заступника начальника ГУ НП у Рівненській області ОСОБА_5 та начальника УОС ГУНП ОСОБА_2 , які фактично не допускали його до безпосереднього місця несення служби.

Наказом ГУ НП у Рівненській області від 10 червня 2019 року №1048 «Про внесення змін до наказу ГУ НП від 03.06.2019 №1019» виключено зі складу дисциплінарної комісії ГУ НП полковника поліції ОСОБА_5 та внесено зміни до пункту 2 наказу ГУ НП від 03 червня 2019 року №1019, виклавши його у такій редакції: «Проведення службового розслідування доручити дисциплінарній комісії у складі: голова комісії т.в.о. начальника УОС ГУНП у Рівненській області ОСОБА_8; члени комісії: заступник начальника УКЗ ГУНП - начальник ВІОС підполковник поліції ОСОБА_6 ; заступник начальника Рівненського управління ДВБ підполковник поліції ОСОБА_7 ».

Таким чином, посилання позивача на порушення процедури проведення службового розслідування, матеріалами справи не підтвердились.

Суд зазначає, що висновок за результатами дослідження з використанням поліграфа, наданий позивачем оцінюється судом, як складова доказової бази, однак, виходячи із аналізу матеріалів справи, такий висновок не може бути самостійним доказом у сукупності встановлених судом обставин.

Отже, обставини, встановлені у висновку службового розслідування жодним чином не спростовуються матеріалами справи, у тому числі, наявними у режимно-секретному відділі Окружного адміністративного суду міста Києва, належність і допустимість вказаних доказів позивач під час розгляду справи також не спростував, поважність причин відсутності на роботі у період з 08 квітня 2019 року по 27 червня 2019 року не довів, що у цій справі є його процесуальним обов`язком.

В частині посилань позивача на неправомірність його звільнення у період перебування на лікарняному та протиправність прийняття наказу від 21 жовтня 2019 року №258о/с «По особовому складу», суд звертає увагу на таке.

Частиною третьою статті 40 Кодексу законів про працю України, зокрема, передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

У відповідності до положення наведеної норми, наказ про звільнення працівника може бути виданий у будь-який день, проте днем звільнення може бути лише робочий день.

Суд встановив, що станом на день звільнення - 04 липня 2019 року, позивач перебував на лікарняному.

Разом з тим, як встановив суд вище, наказом від 21 жовтня 2019 року №258о/с «По особовому складу» внесено зміни до наказу ГУ Нацполіції в Рівненській області від 04 липня 2019 року №153о/с, зокрема, в частині зміни дати звільнення ОСОБА_1 зі служби, з 04 липня 2019 року на 11 липня 2019 року.

Відповідач зазначає, що у відповідь на його запит, Управління охорони здоров`я РОДА повідомило, що ОСОБА_1 , перебував на лікарняному із 27 червня 2019 року, однак, вказана відповідь отримана після звільнення позивача зі служби. При цьому, електронне повідомлення від позивача надійшло до ГУ Нацполіції у день звільнення, без будь-яких підтверджуючих документів факту перебування на лікарняному.

Також, відповідач вказав, що про період перебування позивача на лікарняному йому стало відомо після отримання адміністративного позову у цій справі, до якого долучені копії листків про тимчасову непрацездатність.

Суд зазначає, що будь-яких доказів на спростування зазначеного, які б підтверджували, що позивач своєчасно повідомив відповідача про виданий йому листок тимчасової непрацездатності, матеріали справи не містять.

При цьому, вимоги чинного законодавства не забороняють роботодавцеві змінити дату звільнення у разі надання працівником листка тимчасової непрацездатності.

Враховуючи відсутність у відповідача відомостей про перебування позивача на лікарняному у день звільнення, а також, що зміни у наказі стосуються лише дати і не змінюють підстав звільнення, суд вважає, що такий наказ прийнятий з дотриманням вимог чинного законодавства.

Правову позицію аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №761/23477/16-ц.

Враховуючи викладене, а також ознайомившись з матеріалами справи, які знаходяться в режимно-секретному відділі Окружного адміністративного суду міста Києва, суд прийшов до висновку, що відповідач довів факт порушення позивачем службової дисципліни, а отже правомірність прийняття оскаржуваних наказів.

Суд також погоджується з позицією відповідача, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є пропорційним обставинам, встановленим у ході службового розслідування.

Оскільки суд встановив правомірність звільнення позивача, позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач довів правомірність прийняття спірних наказів з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Національної поліції України в Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Хвильового, 2; ідентифікаційний код 40108761).

Суддя В.А. Кузьменко