Справа № 638/16353/21
Суддя: Аркатова К. В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/96/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Солодовник К.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДП18 № 665880 від 11.10.2021 року інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Харківській області Лабунської Н.О. и закрити справу про адміністративне правопорушення. У випадку, якщо його доводи щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення буде відхилено, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення відповідно до ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови серії ДП18 № 665880 від 11.10.2021 року розглянуто справу та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за те, що він, керуючи транспортним засобом Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 10.10.2021 року о 23:47 год. у м. Харкові по вул. Клочківська, 250, порушив п.11.5 ПДР України, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним Кодексом України, строком до 1 року згідно ІПНП транспортний засіб ввезено 20.01.2019 року, Сухратов Улугбек особа, яка ввезла та вказана ІПНП та транспортний засіб використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України. Таким чином, його притягнуто до відповідальності за ч.8 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Оскаржувану постанову вважає незаконною через відсутність доказів, які б свідчили про його винуватість в інкримінованому правопорушенні. Також, вказав про те, що йому не роз`яснювалися права передбачені діючим законодавством України, не заслухані його пояснення, не розглянуті клопотання, він був обмежений у праві скористатися юридичною допомогою. Крім того, інспектором не була вказана причина зупинки транспортного засобу, яким він керував.

Також, представником позивача 22.03.2022 року надані додаткові письмові пояснення, згідно яких останній вказує, що транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оформлений на митниці зі сплатою усіх необхідних митних платежів, автомобіль оформлений батьком позивача ОСОБА_2 , що підтверджується уніфікованою митною квитанцією МД-1 серії РА № 084394 від 03.11.2021 року та актом про проведення огляду від 04.11.2021 року.

21.10.2022 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 18.07.2022 року надіслав суду письмові пояснення у справі, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , вказавши про законність та правомірність винесеної постанови.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, 11.10.2021 року інспектором УПП в Харківській області Лабунською Н.О. винесено постанову серії ДП18 № 665880, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.8 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. за керування транспортним засобом щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме - порушено строки його ввезення на один рік, оскільки згідно відомостей ІТС ІПНП (інформаційно-телекомунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України»), транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезено 20.01.2019 року особою ОСОБА_3 , та використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, чим порушено вимоги ст. 380 МКУ України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1,2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 126. Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11.5. Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). .

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч.ч. 1,4 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 1 Закону «Про дорожній рух» визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 16 Закону «Про дорожній рух»,водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст.31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 МК України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно ч. 8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезено 20.01.2019 року особою ОСОБА_3 , та використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України. Даний факт не спростовувався позивачем, разом з тим представником позивача надані докази про те, що батько позивача лише 03.11.2021 року, тобто після притягнення до адміністративної відповідальності, оформив належним чином вказаний автомобіль на митниці.

Також ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Стаття 27 Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцією України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 13 травня 2020 року № 386/208, зареєстрованим у Мін`юсті 15 травня 2020 року за № 446/34729.

Таким чином, працівники поліції правомірно мають право на отримання відомостей, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 31.10.2019у справі №266/3228/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Позивачем зазначено, що інспектором поліції було грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, йому не роз`яснено права та на його клопотання про правову допомогу та відкладення розгляду справи інспектором було відмовлено.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, а інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на її отримання, письмового клопотання щодо виявлення бажання скористатись правовою допомогою позивачем відповідачу не подавалось, хоча він не позбавлений виконати ці дії.

За таких обставин, приймаючи до увагу, керування транспортним засобом особою,яка не ввозила його на митну територію України і не помішувала в митний режим тимчасового ввезення, суд приходить до висновків щодо наявності доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, наявності правових підстав у працівників патрульної поліції для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені судом матеріали справи, а також зважаючи на наявність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а постанову 11.10.2021 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення без змін.

Також, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення відповідно до ст.22 КУпАП, оскільки суду не надано доказів та не наведено обставин, за яких інкриміноване правопорушення може бути визнано малозначним.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-10, 20, 77, 121, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий -