Справа № 160/12909/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
24.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить:
з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»,
з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»,
з 24.07.1997 року по 14.01.2002 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України», тобто до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за Списком № 1 згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою заяву від 01.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з врахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 24.08.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 26.08.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 26.08.2022 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про призначення пенсії, разом із додатками;
- відомості/інформацію щодо підстав відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком, згідно її заяви від 01.08.2022 року;
- відомості/інформацію щодо підстав зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача;
- лист/відмову Пенсійного органу на звернення позивача та інші докази щодо суті спору.
13.09.2022 року відповідачем 1 суду подано відзив на позовну заяву позивача, а також надано витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
13.09.2022 року відповідачем 2 суду подано відзив на позовну заяву позивача, а також долучені до справи витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
23.09.2022 року позивачем подана заява про те, зо він не реалізовуватиме право на подання відповіді на відзив.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 21.10.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, через незарахування всіх періодів роботи.
Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, зазначає, що надав необхідний пакет документів, що підтверджує пільговий стаж роботи.
Вказує, що робота у спірні періоди на підземних роботах відноситься до Списку № 1.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Позивач стверджує, що трудова книжка містить записи на підтвердження роботи за періоди, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 1.
У трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.
Крім того, в трудовій книжці є відомості щодо характеру роботи в спірний період, а саме зазначено «з повним робочим днем на підземних роботах».
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.
Відповідач-1 зазначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами розгляду заяви зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Повідомлення про направлення рішення про відмову в призначенні пенсії на адресу заявника надсилається органом Пенсійного фонду України на обліку якого знаходиться особа відповідно до місця реєстрації проживання.

01.08.2022 року позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-2).

Рішенням відповідача-2 від 09.08.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Повідомлення про відмову у призначенні пенсії було направлено відповідачем-1 на адресу позивача листом.

З огляду на зазначене, відповідач-1 не розглядало заяву позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії.

По суті спору відповідач-1 зазначає про таке.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювані поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) страховий стаж позивача, обрахований та становить 48 років 5 місяців 24 дні, пільговий стаж становить 20 років 4 місяці 26 днів.

З огляду на зазначене вище, відсутні правові підстави для призначення пільгової пенсії.

Щодо зарахування спірних періодів роботи, вказують, що позивачем не було долучено додаткових документів про підтвердження наявного пільгового трудового стажу.

З огляду на викладене, відсутні законні підстави для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову.

ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Вказують, що позивач 01.08.2022 року звернувся до органу пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно положень частини 3 ст. 114 Закону № 1058.

За наслідком розгляду матеріалів справи було встановлено, що страховий стаж позивача складає 48 років 5 місяців 24 дні, пільговий стаж становить 20 років 4 місяці 26 днів.

Отже, оскільки наявного страхового стажу позивача недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону № 1058, а інших матеріалів на підтвердження наявності достатньої кількості пільгового стажу до Управління не надходило, рішенням від 09.08.2022 року року Управлінням прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.

Судом встановлено, що у період часу з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року позивач працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України.

У період часу з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року позивач працював електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України.

З 24.07.1997 року по 14.01.2002 року позивач працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України.

З 18.01.2002 року по 31.10.2014 року позивач працював, командиром взводу, помічником командира загону Оперативно-воєнізованого гірничо-рятувального загону м. Донецьк.

З 01.11.2014 року по 21.03.2022 року позивач працював помічником командиру загону Десятого воєнізованого гірничорятівного загону.

З 22.03.2022 року по 29.04.2022 року позивач працював помічником командиру закону, помічником командира взводу Восьмого воєнізованого гірничорятувального загону.

З 02.05.2022 року по теперішній час позивач працює майстром гірничим на дільниці профілактичних робіт з техніки безпеки з повним робочим днем в шахті.

Вказані обставини підтверджуються, копією трудової книжки позивача, яка була долучена до матеріалів справи.

Факт навчання позивача в Докучаєвському гірничому технікумі (в аспекті проходження виробничої практики) підтверджується доданою до цього позову копією Диплома серія ЗГ №015229 з додатком.

Згідно матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією довідки від 18.03.2022 року № 1250-500435102, яка долучена до матеріалів справи.

Встановлено, що 12.07.2022 року позивач звернувся до Пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.07.2022 року № 85, позивачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії в порядку пункту 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

01.08.2022 року позивач повторно звернувся до Пенсійного органу із відповідною заявою про призначення йому пенсії з наданням додаткових документів щодо періоду його роботи після 14.01.2002 року.

Однак, рішенням відповідача 2 від 09.08.2022 року №85 позивачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в порядку положень ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно цього рішення від 09.08.2022 року встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить - 48 років 5 місяців 4 дні, пільговий стаж становить - 20 років 4 місяці 26 днів.

Відповідач 2 зазначає, що за результатами розгляду доданих документів, доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

Також, відповідач 2 вказує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, проте з 19.07.2027 року позивач матиме право на пенсію за віком згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно матеріалів справи, враховуючи Форми РС-право встановлено, що Пенсійним органом не було зараховано такі періоди роботи позивача, зокрема:

з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України;

з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України;

з 24.07.1997 року по 14.01.2002 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач 2 зазначає про те, що спірний період ними дійсно не було враховано до пільгового через те, що позивачем не було додано додаткових документів по підтвердження наявного пільгового трудового стажу для призначення пенсії, зокрема уточнюючі довідки та накази про результати проведення атестації робочих місць, передбачених п.20 Порядку №637 (додаток 5), згідно яких обчислено пільговий стаж.

Не погоджуючись з відмовою Пенсійного органу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого облікуна підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Як встановлено судом, відповідачем-2 прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність законодавчо встановленого пільгового віку.

Відповідач 2 у відзиві пояснив, що підставою для незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу є відсутність документів про проведення атестації робочого місця позивача та підтвердження професії позивача щодо відповідності списку №1.

Відповідно до трудової книжки позивача працював та навчався у спірні періоди, не зараховані відповідачем-2:

з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»;

з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»;

з 24.07.1997 року по 14.01.2002 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України».

Трудова книжка позивача містить печатки підприємств-роботодавців позивача про атестацію робочих місць позивача та професій за списком №1.

Встановлено, що у вказані період роботи, позивач працював гірником підземним, підземним прохідником з повним робочим днем в шахті.

Встановлено, шо трудова книжка позивача містить в записах про періоди роботи відмітку про роботу позивача повний робочий день в шахті.

Відповідачем-2 не зараховані спірні періоди через відсутність атестації робочого місця.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

У постанові Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 постанови Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Такі висновки Верховного Суду України не суперечать зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження відповідача 2, викладені у відзиві, стосовно не надання наказів про атестацію робочих місць, не спростовують факту проведення атестації.

Стосовно твердження відповідача 2 про те, що записи трудової книжки не містять повних відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи, проведення атестації робочих місць та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи, суд зазначає таке.

Відповідно до речення 1 пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

З огляду на цю норму суд застосовує чинну на час роботи позивача постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 року №36, посилання на яку містить в довідці від 21.11.2019 року №223.

Спірні періоди роботи за професіями позивача гірник підземний, підземний прохідник віднесені до пункту 1.1а підрозділу 1 розділу 1 списку 1 Постанови №36.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах, або інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, суду не надано.

З огляду на досліджені обставини справи, суд визнає протиправним рішення відповідача 2 щодо відмови у призначенні пенсії.

Як наслідок, для ефективного відновлення прав позивача підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи, зокрема:

з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України;

з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України;

з 24.07.1997 року по 14.01.2002 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що Пенсійним органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно поданої ним заяви від 01.08.2022 року.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.08.2022 року №85 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи, зокрема:

з 22.05.1996 року по 29.06.1996 року учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»;

з 09.01.1997 року по 30.04.1997 року електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України»;

з 24.07.1997 року по 14.01.2002 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Південнодонбаська № 1 імені Героїв 9-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 496,20 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 496,20 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.10.2022 року.

Суддя В.В. Ільков