Справа № 207/1682/22
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1682/22
№ 2-а/207/28/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пересунько Максима Руслановича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серії ЕАР № 5502344 від 19 червня 2022 року про пртягненя ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та провадження в справі закрити.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 19 червня 2022 року приблизно о 10 год. 00 хв. на вул. Макарова, буд. 34Д, він керува автомобілем Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем, який повідомив, що ОСОБА_1 порушено вимоги дорожнього знаку 5.16 чим порушено п. 8.4.ґ Правил дорожнього руху України. Але, він жодних порушень не вчиняв і рухався у відповідності до Правил дорожного руху України у правій смузі проїзної частини. Поліцейський на пояснення не реагував та склав постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Поліцейський не роз`яснив йому права, не перевірив і не показав відеозапис можливого порушення, та одразу почав складати спірну постанову серії ЕАР № 5502344 за місцем вчинення нібито адміністративного правопорушення.

Дана постанова с незаконною через відсутність складу адміністративного правопорушення, а також через те, що матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності складені з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, за відсутності належних доказів скоєного правопорушення.

19 червня 2022 року він, проїжджаючи перехрестя вул. Макарова та вул. Будівельників тримався правої смуги проїзної частини, виконуючи при цьому вимоги дорожнього знаку 5.16.

Під час складання постанови він просив інспектора поліції показати відеозапис, але отримав відмову.

Також, 22 червня 2022 року до УПП в Дніпропетровській області направлено адвокатський запит щодо надання для ознайомлення відеозапису, але станом на 27 червня 2022 року відповіді не отримано.

Крім того, при винесенні постанови серії ЕАР № 5502344 від 19 червня 2022 року поліцейським порушено вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема не надано можливості користуватись правовою допомогою адвоката при розгляді адміністративних справ.

Виходячи з зазначеного, враховуючи, що поліцейський при винесенні постанови не дослідив обставини справи в сукупності, і за результатами необ`єктивного та однобічного розгляду справи виніс постанову, вважає, що Постанова серії ЕАР № 5502344 від 19 червня 2022 року є необґрунтованою. В ній відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, а тому вищезазначена Постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач, як працівник поліції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Таким чином, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5502344 від 19 червня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягненя з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначають, що позивачем не було надано до суду документи, що свідчать про відображення особою, якою такі послуги надані, доходів, отриманих від оплати позивачем відповідних послуг.

Враховуючи вищезазначене, заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, справу розглянути за їх відсутності.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 19 червня 2022 року о 10 год. 05 хв. за адресою м. Дніпро вул. Макарова, 34Д, інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем складено постанову серії ЕАР № 5502344 відносно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 чим порушив п. 8.4.ґ Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 8.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» відноситься до інформаційно-вказівних знаків.

ОСОБА_1 заперечив порушення ним правил дорожнього руху та зазначив, що жодних порушень не вчиняв і рухався у відповідності до Правил дорожнього руху України у правій смузі проїзної частини.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; поясненнями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не було надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови та порушення позивачем вимог п.8.4ґ) та дорожнього знаку 5.16 ПДР України, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Проте, факт вчинення правопорушення позивачем, окрім оспорюваної постанови, будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Так, у постанові відсутні посилання на конкретні докази, які б дозволили вважати, що ОСОБА_1 порушив вимоги інформаційно-вказівних знаків.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченіст. 268 КУпАП.

При складанні вказаної вище постанови Відповідач жодних свідків, або інших доказів вини Позивача не вказав, хоча згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків, фото- та відео-зйомка, відеозапис є доказами у справі.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідачі не скористалися своїм правом щодо надання доказів, які підтверджували б правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., не спростували доводи позивача, викладені у поданому позові, суд вважає, що за таких обставин, винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 року з 01 січня встановлений у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 496 гривень 20 копійок.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, що підтверджується квитанцією № 6927-7838-4074-8097 від 22.06.2022 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме з Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Доказів, що підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу, на момент розгляду справи, позивач суду не надав.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2А, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пересунько Максима Руслановича, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2А про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР № 5502344 від 19 червня 2022 року складену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем про притягненя ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження в справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Юрченко