Справа № 160/21250/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
- визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за № 331 від 13.09.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3312к від 19.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області та органів прокуратури;
- поновлено ОСОБА_1 у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області;
- та допущено до негайного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області.
- в іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 , який стосується стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури на його користь: середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 25.10.2021 і по день винесення рішення суду; невиплаченої частини заробітної плати за період з 15.03.2021 по 22.10.2021, а саме різниці між посадовим окладом і надбавкою за вислугу років, які повинні були виплачуватись згідно вимог Закону України «Про прокуратуру» та фактично виплаченими коштами, у сумі 195 812,43 грн; вихідної допомоги при звільненні в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 8 061,86 грн; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 25.10.2021 і по день фактичного розрахунку; та компенсації моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн. з Офісу Генерального прокурора і з Дніпропетровської обласної прокуратури у розмірі 60 000,00 грн. судом закрито провадження.
Задовольняючи частково апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора і Дніпропетровської обласної прокуратури, та змінюючи резолютивну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року стосовно «поновлення ОСОБА_1 у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області», а також «допущення до негайного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області» - апеляційний суд виходив з того, що відповідно до наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3312к від 19.10.2021 року, позивача було звільнено з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації з 22.10.2021 року, але статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
В силу наведених у попередньому абзаці норми КЗпП та факту звільнення позивача з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області та органів прокуратури, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач підлягає «…поновленню саме на попередній роботі з вказаної дати, що аж ніяк не нівелює наявність наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 року № 709к, яким лише було визначено робоче місце позивача у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області, що не є тотожним місцю роботи, зважаючи на той факт, що підставою для призначення до нового структурного підрозділу Дніпропетровської обласної прокуратури є лише успішне проходження атестації».
Відповідно, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення абз. 3, 4 його резолютивної частини в редакції даної постанови та скасуванню в частині допущення до негайного виконання.
З такими висновками я не погоджуюся в повній мірі, оскільки суд, керуючись обранням способу ефективного захисту прав та інтересів конкретної особи ОСОБА_1 від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, ухвалив рішення, яке не може ані захистити прав позивача у цій справі, ані призвести до їх відновлення, оскільки поновлення судом позивача до перейменованого структурного підрозділу Дніпропетровської обласної прокуратури на «посаду прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області», яка із зазначеної дати не передбачена у штатному розписі державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених абзацом 3 пунктом 3 розділу II Прикінцеві і перехідні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 р. № 113-IX (далі Закону № 113-IX) - не можна вважати належним способом захисту прав позивача, порушених внаслідок незаконного його звільнення з посади прокурора та органів прокуратури.
У даному спірному випадку суд першої та апеляційної інстанцій дійшли беззаперечного висновку, що звільнення позивача наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3312к від 19.09.2021, виданого на підставі рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за № 331 від 13.09.2021 - є незаконним, а відповідно, неспростовно на момент винесення судових рішень у справі відсутні підстави для звільнення позивача, оскільки скасовані в судовому порядку оскаржувані рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур та Дніпропетровської обласної прокуратури не породжують правових наслідків з моменту їх прийняття.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на відсутності іншого законодавчо визначеного способу захисту трудових прав, ніж зазначеного у ч.1 ст.235 та ст.240-1 КЗпП України, а відтак суд встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. При цьому, скасування наказу про звільнення повинно відновити те становище, що існувало до його прийняття, тобто, забезпечити позивачу ті ж самі умови праці, які остання мала до незаконного звільнення.
Суд апеляційної інстанції погодився з наведеними у попередньому абзаці висновками суду першої інстанції, разом з тим, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача «у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області», апеляційний суд спираючись виключно на приписи ст.235 КЗпП України визнав, що позивач повинен бути поновлений на попередній роботі, тобто, на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області.
Такі висновки апеляційного суду стали підставою для висловлення мною окремої думки у цій справі відповідно до частини третьої статті 34 КАС України, якою передбачено право судді письмово викласти свою окрему думку у разу не погодження із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи.
Мотиви для висловлення окремої думки.
За загальноіснуючим правилом, яке не суперечить положенням Закону України «Про прокуратуру», під виконанням рішення суду про поновлення незаконно звільненої особи (в даному випадку - на посаді прокурора), якщо таке звільнення визнано в судовому порядку незаконним, то воно вважається таким, що не відбулось, а трудові відносини такими, що не припинялись. Відповідно, всі умови укладеного договору між працівником та роботодавцем (або його уповноваженою особою), які були обумовлені на момент прийняття на роботу та протягом дії цих (трудових) відносин - є існуючими. Тобто, сторони у даному спірному випадку: позивач-прокурор та органи прокуратури, мають бути повернуті у положення, яке існувало у період роботи позивача в органах прокуратури до дня його звільнення.
Повний перелік прокурорів органів прокуратури наведено у ст.15 Закону України «Про прокуратуру», і системний аналіз вказаної норми до та після внесення змін Законом № 113 надає підстави для висновку, що повноваження як прокурора місцевої прокуратури, так і прокурора окружної прокуратури за своїм обсягом є ідентичними, оскільки особи, що виконують функції органів прокуратури як до, так і після відповідної зміни назви структурних підрозділів та посад мають тотожні права, обов`язки і межі повноважень, визначених спеціальним законодавством. Відповідно, посада прокурора місцевої прокуратури є рівнозначною до посади прокурора окружної прокуратури.
Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.
Разом з тим, згідно з п.п. 3, 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».
Наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, що додається.
Так, додатком до наказу Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 39 визначено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно якого на території Дніпропетровської області, серед інших, функціонує Криворізька окружна прокуратура (з місцем розташування у місті Кривому Розі).
Згідно з п. 4 наказу Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 39, пункт 1 цього наказу набирає чинності з дня початку роботи окружних прокуратур відповідно до рішення Генерального прокурора, прийнятого в порядку, визначеному пунктом 4 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 № 113-ІХ, а пункти 2-4 цього наказу з дня оприлюднення.
Наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року. Цей наказ набирає чинності з дня його оприлюднення. Вказаний наказ опубліковано в газеті «Голос України» від 27 лютого 2021 року №38.
Отже, з 15 березня 2021 року розпочала роботу Криворізька окружна прокуратура (з місцем розташування у місті Кривому Розі), а наказом Офісу Генерального прокурора № 2ш від 17.02.2021 із структури Дніпропетровської обласної прокуратури структурний підрозділ Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області та створення нового структурного підрозділу Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області.
Саме у зв`язку з виключенням Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області із структури Дніпропетровської обласної прокуратури, та перейменування вказаного структурного підрозділу як «Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області», а також у зв`язку з відсутністю з 15.03.2021 року вакантних посад «прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області» та наявністю відповідних вакантних посад прокурора у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області - наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 року №709к згідно ст.11 Закону України «Про прокуратуру», п.3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України № 113-IX та ст.29 КЗпП України позивачу було визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15.03.2021 року, з одночасним зобов`язанням керівника Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням прокурором вимог Правил внутрішнього службового розпорядку.
Отже, враховуючи, що роботу Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області припинено, а виконання функцій прокуратури покладено на Криворізьку центральну окружну прокуратуру Дніпропетровської області, я, як член колегії суддів по цій справі повністю погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині того, що з метою належного та ефективного захисту позивача у цій справі, він підлягає поновленню саме на аналогічній посаді у новому структурному підрозділі Дніпропетровської обласної прокуратури, тобто у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 23.10.2021, і це не може вважатися порушення дискреції відповідачів, оскільки суд має реально, а не ілюзорно поновити права позивача, а виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області неможливо у зв`язку з «фізичною» відсутністю такого структурного підрозділу Дніпропетровської обласної прокуратури з 15.03.2021 року.
Наведені висновки суду першої інстанції не суперечить положенням Закону № 1697-VII та Закону № 113-IX, і повністю узгоджуються з вимогами частини третьої статті 36 КЗпП та статтею 104 ЦКУ, відповідно до якої при злитті, поділі, приєднанні, перетворенні суб`єкта господарювання усі права та обо в`язки, у т.ч. й у сфері трудових правовідносин, однієї юридичної особи переходять до іншої, яка є її правонаступником.
Злиття передбачає припинення діяльності кількох юридичних осіб з одночасним переданням їх майна, всіх прав та обов`язків одній новоствореній юридичній особі правонаступникові.
Під приєднанням мається на увазі припинення діяльності юридичної особи з одночасним переданням її майна, всіх прав та обов`язків іншій юридичній особі правонаступникові.
Поділ це припинення діяльності юридичної особи з одночасним переданням у певних частках її майна та всіх прав і обов`язків кільком іншим новоствореним юридичним особам правонаступникам.
Виділення не передбачає припинення юридичної особи. При виділенні від однієї юридичної особи до іншої новоствореної юридичної особи або кількох юридичних осіб передається лише частина її майна, прав та обов`язків. Новостворена юридична особа може бути правонаступником попередньої юридичної особи лише в частині фактично переданих їй прав та обов`язків. У розумінні цивільного права виділення не може вважатися реорганізацією юридичної особи, оскільки воно не передбачає припинення юридичної особи, від якої передається частина прав та обов`язків. Разом з тим згідно зі статтею 9 ЦКУ положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання трудових правовідносин лише у разі, якщо вони не врегульовані трудовим законодавством. Таким чином, при виділенні згідно з частиною третьою статті 36 КЗпП дія трудового договору продовжується, а працівника може бути звільнено лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.
При перетворенні юридичної особи відбувається зміна її організаційно-правової форми, тобто юридична особа одного виду перереєструється в юридичну особу іншого виду. При цьому до новоствореної юридичної особи переходить усе майно, права та обов`язки попередньої юридичної особи.
З моєї точки зору, безпідставними є твердження апелянтів про те, що позивача можливо б було поновити у Криворізьку центральну окружну прокуратуру Дніпропетровської області тільки після проходженням ним усіх етапів атестації, оскільки у п.3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України № 113-IX чітко визначено, що «за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури» (абз.3), а «після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором» (абз.2).
Безпідставними також вважаю побоювання відповідачів по справі та суду апеляційної інстанції, що при поновленні позивача у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області на посаді рівнозначній до посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області позивач у вказаний спосіб отримає пріоритетне становище у зрівнянні з іншими прокурорами, оскільки п. 3-2 розділу V Закону № 113 зрозуміло прописано, що у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурор, якого поновлено на посаді чи рішення про звільнення якого з посади за наслідками атестації не приймалось з підстав, визначених законодавством України допускається кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення. Відповідно, після поновлення на посаді позивач повинен буде проходити атестацію у встановленому Законом № 113-IX порядку.
Помилковим я вважаю також розуміння апеляційним судом, що визначене позивачу наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 року № 709к робоче місце у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області не є тотожним місцю роботи у Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області зважаючи на той факт, що підставою для призначення до нового структурного підрозділу Дніпропетровської обласної прокуратури є лише успішне проходження атестації.
У даному випадку я наголошуючи на правилах абз.3 п.3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України № 113-IX вважаю, що позивач не завершив процедуру атестації не зі своєї вини і він не має можливості впливати на прискорення її проходження, тому зберігаючи відповідний правовий статус, який він мав до набрання чинності Законом № 113-IX, при реалізації функцій прокуратури згідно того ж наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 року № 709к, ОСОБА_1 зобов`язаний протягом робочого часу, яким за загальним правило розуміють є не тільки розпорядок робочого дня, коли працівник повинен перебувати на конкретно визначеному робочому місці, а й виконувати свої службово-трудові функції на підставі законів, підзаконних та локальних актів. Тим більш, що оплата роботи позивача проводиться з державного бюджету.
Крім того, акцентуючи увагу на єдино наведеному у п.20 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» розумінню законодавці «робочого місця», яким є місце (приміщення) на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема, на підставі трудового договору (контракту), вважаю за необхідне підкреслити, що за своїм змістом «робоче місце» є складовою ознакою «місця роботи», яке слід розуміти як певне підприємство, установа, організація, що розташовані в певній місцевості і належне власнику.
За викладених вище обставин у їх сукупності та з огляду на пряме застереження законодавця щодо негайного виконання судового рішення при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника у ст.235 КЗпП України (на яку саме і послався суд апеляційної інстанції), вважаю, що за наслідками апеляційного розгляду даної справи належало ухвалити постанову, якою апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року в описані частині залишити без змін.
Суддя С.В. Сафронова