Справа № 580/3806/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року справа № 580/3806/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.03.2022 року № 07 про відмову в призначенні пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області захувати у страховий стаж ОСОБА_1 період його роботи з 11.03.1981 по 01.05.1981 на Черкаському заводі хімічного волокна;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022 про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог законодавства України не врахував до стажу позивача, що надає йому право на отримання пенсії за віком, період його роботи на ВАТ Черкаське хімволокно.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позовні вимоги не визнало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, надало суду письмовий відзив на позов, у якому зазначило, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 29 років, передбачений Законом №1058, а тому відмовлено у призначенні пенсії. Наголошено, що страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 12 днів до якого не зараховано період роботи з 11.03.1981 по 01.05.1981, оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва підприємства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області письмовий відзив на позов не подало, причини не повідомило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 у відповідності до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 народився 30.03.1962 року.

16.03.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач досяг 59 років 11 місяців 15 днів.

25.05.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком. На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач досяг 60 років 1 місяць 26 днів.

На підтвердження права на пенсію за віком надано трудову книжку серії НОМЕР_2 в якій містяться такі відомості:

-01.09.1977 по 23.07.1980 - період навчання в Черкаському ГПТУ-1;

-29.07.1980 по 09.02.1981 - період роботи штукатуром на підприємстві «Черкасижитбуд»;

-11.03.1981 по 01.05.1981 - робота на Черкаському заводі хімічного волокна;

-12.08.1985 по 31.01.1986 - період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімвотокно»;

-04.06.1986 по 08.12.1986 - перід роботи у Військовій частині НОМЕР_3 ;

-25.01.1988 по 25.10.1988 - робота на Черкаській універсальній торговій базі;

-21.11.1988 по 11.05.1989 - період роботи на виробничому об`єднанні «Азот»;

-24.07.1989 по 19.12.1990 - період роботи на підприємстві «Черкасимеблі»;

-20.11.1995 по 01.04.1996 - період роботи на ремонтно-виробничому комбінаті;

-26.01.2000 по 24.04.2000 - навчання в Черкаському інституті управління;

-01.05.2000 по 21.05.2001 -робота в столярному цеху ремонтно-виробничого комбінату;

-16.11.2001 по 31.10.2005 - період роботи на ТОВ «Черкаський ДОК»;

-01.11.2005 по 19.01.2006 - період роботи на ВАТ «Руськополянський меблевий комбінат»;

-24.01.2006 по 21.07.2008 - період роботи на ТОВ «Черкаський ДОК»;

-30.07.2008 по 24.07.2009 - перебував не обліку у Черкаському міському центру зайнятойсті;

-28.07.2009 по 31.03.2022 - період роботи у ФОП ОСОБА_2

29.03.2022 рішенням №07 відмовлено у призначенні пенсії за віком в наслідок відсутності необхідного страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 8 місяців 26 днів до якого не зараховано період роботи з 11.03.1981 по 01.05.1981, оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва підприємства.

01.06.2022 рішенням №07 на повторну заяву про призначення пенсії , позивачу також відмовлено у призначенні пенсії за віком в наслідок відсутності необхідного страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 12 днів до якого не зараховано період роботи з 11.03.1981 по 01.05.1981, оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва підприємства.

Не погоджуючись із вказаними відмовами, позивач звернувся до суду.

При чому, згідно довідки Державного архіву Черкаської області від 18.08.2022 №К-21, архівну довідку про роботу позивача в період з 11.03.1981 по 01.05.1981 на Черкаському заводі хімічного волокна неможливо надати, оскільки кадрові документи за даний період до архіву не надходили.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , згідно запису №5-6 вбачається, що позивач в період з 11.03.1981 згідно розпорядження №197 від 10.03.1981 прийнятий на роботу в Черкаському заводі хімічного волокна в прядильний цех №1 електроверетенщиком та 01.05.1981 звільнений з роботи (вирок суду). Крім того, наявний відтиск печатки.

Отже, позивач в спірний період згідно коментованих записів перебував у трудових відносинах з Черкаським заводом хімічного волокна.

Зі змісту первинного рішення від 29.03.2022 №07 про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідач в обґрунтування правомірності неврахування до трудового стажу даного періоду роботи вказує на єдину підставу такого неврахування - на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва підприємства.

Суд зазначає відповідачу, що над записом №5 чітко і ясно вбачається штамп з назвою підприємства в якому працював позивач в період з 11.03.1981 по 01.05.1981, а тому частково відсутні написи в назві підприємства на печатці в графі щодо звільнення та в наслідок цього не зарахування періоду роботи є надумані.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Додатково суд зазначає, що на момент внесення записів 1981 рік діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162).

Відповідно до підпункту 2.26 пункту 2 Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - підстава звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується « 1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; « 05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Крім цього, суд вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Така правова позиція Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд звертає увагу, що позивач звертався до архівних установ щодо отримання інформації для підтвердження його роботи за спірний період. Однак, роботодавцем на зберігання до архівного відділу документи не передавалися, тому підтвердити стаж роботи заявника та заробітну плату на цьому підприємстві архівний відділу не має можливості.

Таким чином, позивачем вживалися заходи для підтвердження спірного періоду роботи додатковими документами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що стаж роботи позивача з 11.03.1981 по 01.05.1981 на Черкаському заводі хімічного волокна, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального страхового стажу останнього, а тому неврахування відповідачем повністю вказаних періодів до загального страхового стажу позивача є протиправним.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

З урахуванням наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд врахував, що відповідач 01.06.2022 також прийняв рішення №07 на повторну заяву про призначення пенсії, яким також відмовлено у призначенні пенсії за віком в наслідок відсутності необхідного страхового стажу з аналогічних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, суд вважає належним способом захисту права особи у даному конкретному випадку є також визнання протиправним та скасування рішення від 01.06.2022 №07 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

При цьому, судом враховано, що заяву про призначення пенсії за віком застрахована особа може подавати не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Оскільки первинна заява подана в строк, а тому суд звертає увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 саме від 16.03.2022 про призначення пенсії.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 29.03.2022 № 07 та від 01.06.2022 №07 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправною відмову у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 на Черкаському заводі хімічного волокна з 11.03.1981 по 01.05.1981 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) до страхового стажу періоди роботи з 11.03.1981 по 01.05.1981 на Черкаському заводі хімічного волокна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 16.03.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР