Справа № 340/2895/22
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2895/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, )

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в подальшому зміненому, в якому просить стягнути за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на її користь додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою судді від 04.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.08.2022 (а.с.38-39).

Ухвалою судді від 26.08.2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 01.10.2022 р. та відкладено підготовче засідання до 12.09.2022 р. (а.с.65-66).

12.09.2022 р. учасники справи не з`явились, від позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 28.09.2022 р. (а.с.187-189).

В підготовче засідання учасники справи не з`явились, повідомленні належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24 жовтня 2022 року о 10-00 год. (а.с.220).

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомленні належним чином про дату, час та місце судового засідання, а тому судом вирішено здійснити подальший розгляд справи без участі сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 невиплачено додаткову винагороду за період з 24.02.2022 і до припинення військового стану в розмірі 30000,00 грн. щомісячно в зв`язку з проходженням служби у Відділі патрульної поліції в АР Крим та м.Севастополі ДПП на посаді інспектора із зв`язків з громадськістю (а.с.193-197).

Відповідачем подано відзив на позов та вказано, що ОСОБА_1 знаходилась на території тимчасово окупованої Херсонської області країною-агресором Російською Федерацією, в якій перебувають їх військові та інші збройні формування у зв`язку з чим виконання нею завдань із підтримання оборони, відсічі і стримування збройної агресії не було можливим, а перебування на окупованій території поліцейського взагалі суперечить наказам керівництва та унеможливлює виконання покладених на неї законодавством обов`язків та ефективного несення служби.

Додатково відповідач вказав, що самостійне несення служби поза місцем дислокації органу поліції у якому перебуває на службі позивач, не передбачено діючим законодавством. Позивач на день видання наказів про виплату такої допомоги була відсутньою за місцем дислокації підрозділу, а також не перебувала на обліку в інших територіальних органах Національної поліції України, а тому права на отримання такої допомоги не має (а.с.199-204).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами загального позовного провадження, дослідивши докази і письмові пояснення, встановив таке.

Наказом №541 о/с від 28.07.2020 року ОСОБА_1 прийнята на службу в органи патрульної поліції на посаду поліцейського взводу №1 відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с.167).

Наказом №403 о/с від 17.05.2021 року вона переведена на посаду інспектора із зв`язків з громадськістю відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції (а.с.167).

Наказом Департаменту патрульної поліції №815 о/с від 01.06.2022 року на підставі наказу Департаменту патрульної поліції №288 від 19.05.2022 року, прийнятого за результатами службового розслідування, ОСОБА_1 було звільнено зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с.19).

Наказом Департаменту патрульної поліції №1055 о/с від 16.08.2022 року скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції №815 о/с від 01.06.2022 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) та наказано виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.06.2022 року до 15.08.2022 року (а.с.99).

В трудовій книжці позивача запис №06 від 01.06.2022 року "звільнена зі служби в поліції" записом №07 від 16.08.2022 року роботодавцем визнано недійсним (а.с.161).

З 24 лютого 2022 року по даний час в Україні діє воєнний стан.

В своєму уточненому позові ОСОБА_1 вказала про те, що відповідач сплатив їй середній заробіток без урахування спірної додаткової винагороди (а.с.196). Дані обставини стали підставою для позовних вимог про стягнення за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на її користь додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Позивач вважає, що порушено вимоги п.1 Постанови №168, оскільки така допомога їй повинна була бути виплачена при поновленні на службі в поліції та виплачуватись в подальшому. З врахуванням викладеного ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У відповідності до ч.3 ст.13 Закону №580-VIII у складі поліції, зокрема, функціонує патрульна поліція.

Згідно із пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» (далі - Постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МСВ України від 06.04.2016 №260 (далі Порядок №260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

За приписами пунктів 6, 7 розділу І Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Таким чином, до складових грошового забезпечення осіб поліцейських відносяться, зокрема, щомісячні доплати.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573, дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня ц.р. строком на 90 діб.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168 (далі за текстом Постанова №168) (у початковій редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 5 Постанови №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Як видно зі змісту п.1 Постанови №168, "на період дії воєнного стану … поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно...".

З системного аналізу наведених норм слідує, що з 24.02.2022 у поліцейських виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно.

У вищевказаній редакції пункт 1 Постанови №168 в частині, що стосується поліцейських, діяв до прийняття постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року, опублікованої 19.07.2022 року.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць". Крім того, доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: "2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

При цьому, пунктом 2 постанови №793 від 07.07.2022 року передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Відповідно до ч.1-4 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на законодавчо встановлений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, суд зазначає, що у період до 19.07.2022 редакція п.1 постанови №168 передбачала фіксовану суму, а тому саме такою редакцією у спірний період з 24.02.2022 по 18.07.2022 року відповідач повинен був керуватися для здійснення виплати додаткової винагороди позивачу.

При цьому з огляду на вказані редакції постанови №168, у період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року розмір такої додаткової винагороди, зокрема для поліцейських, був фіксованим та становив 30 000,00 гривень щомісячно, що свідчить про наявність права у цьому періоді у позивача на отримання додаткової винагороди під час дії воєнного стану у фіксованому постановою №168 розмірі.

Проте починаючи з 19.07.2022 року (день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №793) розмір цієї додаткової винагороди для поліцейських становить до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а порядок і умови її виплати визначається керівником відповідного органу.

Змінена норма свідчить про наявність права з 19.07.2022 року у позивача на отримання додаткової винагороди, визначеної керівником, у граничній сумі до 30 000,00 грн., а тому твердження ОСОБА_1 про те, що вона має беззаперечне право отримувати з 19.07.2022 року по 30000,00 грн. щомісячно є помилковим.

Судом встановлено, що у період лютий-травень 2022 року (період до звільнення) Департаментом патрульної поліції нараховано позивачу грошове забезпечення без додаткової винагороди, а також матеріальну допомогу у березні 2022 року (а.с.216).

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена 01.06.2022 року за результатами службового розслідування у зв`язку з невиходом на службу без поважних причин з 23.04.2022 року по 03.05.2022 року (а.с.12).

ОСОБА_1 просила Департамент переглянути та скасувати наказ про її звільнення посилаючись на те, що в м.Херсоні та на околицях міста постійно велись бойові дії, однак погодженого гуманітарного коридору для евакуації населення та офіційного евакуаційного автотранспорту та інших перевезень не було, направлені нею рапорти керівництву в електронній формі залишались непрочитаними та без відповіді, чітких вказівок від керівництва працівникам не надходило. Вона проживала з матір`ю пенсіонеркою та, за відсутності власного автотранспорту, не мала змоги самостійно виїхати з міста з 24.02.2022 року, хоча і постійно подавала список про евакуацію своєму керівництву за його ж наказом ще з середини лютого 2022 року (а.с.22-25, 48-61).

Додатково вказала, що надійшов внутрішній наказ Департаменту патрульної поліції і ОСОБА_1 одразу повідомила свого безпосереднього керівника про неможливість самостійно евакуюватись та прохала про допомогу. ОСОБА_1 стверджує, що безпосередній керівник самостійно евакуювався, не надавши їй та іншим підлеглим допомоги в евакуації, не доповівши про ситуацію, що склалась начальнику Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с.194).

Посилаючись на те, що лише створена волонтерами евакуаційна група "Эвакуация Херсон-Запорожье", що вивозила своїми силами жителів Херсонщини до підконтрольного Запоріжжя, 27.04.2022 року включила ОСОБА_1 з матір`ю до списків та поставила в чергу на виїзд. Позивач вказала, що вважаючи велику кількість бажаючих виїхати її черга припадала на 07.06.2022 року (а.с.45).

Судом встановлено, що 15 червня 2022 року ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа Виконавчим комітетом Побузької селищної ради, що підтверджується довідкою №3516- від 15.06.2022 року (а.с.18).

Департамент патрульної поліції за власною ініціативою скасував пункт свого наказу в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та наказав виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.06.2022 року до 15.08.2022 року та визнав недійсним запис в її трудовій книжці про звільнення (а.с.99).

Суд звертає увагу на той факт, що поновлення на службі поліцейського, який був протиправно звільнений, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не дає підстав роботодавцю посилатися на обставини службового розслідування, за результатами якого відбувалось таке звільнення, зокрема, на знаходження позивача на окупованій території і неможливість виконання нею завдань із підтримання оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також на її відсутність за місцем дислокації підрозділу. Окрім цього, поновлена на посаді особа вважається відновленою у своїх трудових правах без будь-яких наслідків звільнення.

Більш того, пункт 1 Постанови №168 містить лише такі визначальні обставини у даній ситуації, з якими пов`язано виплату додаткової винагороди в сумі 30 000,00 грн. щомісячно, як період дії воєнного стану та перебування на посаді поліцейського, а тому посилання на додаткові підстави, зокрема, які визначені Методичними рекомендаціями щодо виплати додаткової винагороди та Порядком, затвердженими Головою Національної поліції України, є безпідставними, а тому до уваги взяті бути не можуть.

Додатково суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність у затвердженому на 2022 рік кошторисі відповідних бюджетних призначень, як на підставу для невинесення наказів щодо виплати додаткової винагороди, на думку суду є необґрунтованими, зважаючи на таке.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Слід зазначити про те, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування додаткової щомісячної винагороди, що є предметом спору у цій справі, оскільки держава не може односторонньо відмовитися від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань.

Окрім того суд звертає увагу на п.3 постанови КМУ №168, згідно з яким Міністерству фінансів доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Вказане свідчить, що нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення без додаткової винагороди, в тому числі і у випадку нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченої постановою №168, відповідач діяв з порушенням вимог статті 43 Конституції України, що призвело до порушення прав позивача та недоотримання належного розміру грошового забезпечення починаючи з 24.02.2022 року.

Під час розгляду позовних вимог позивача про захист її прав саме у спосіб стягнення сум додаткової винагороди, суд звертає увагу сторін на те, що адміністративний суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за визначеними законом критеріями. А тому, суд, не ставлячи своїм завданням підмінити компетентні органи, перевіряє, чи відповідають рішення держаних органів, відповідним нормам.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Так, прийняття відповідачем наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди є підставою для її виплати. Крім цього, починаючи з 19.07.2022 року додаткова винагорода виплачується у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до п.1 постанови КМУ №168, тобто за наявності відповідних умов, які є підставами для визначення її конкретної суми, а відтак її розрахунок є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить службу і який виплачує йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок щодо прийняття наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Як видно з матеріалів справи такі накази на разі не приймались, а тому позовні вимоги у спосіб стягнення додаткової винагороди не можуть бути задоволені, а належать до задоволення у спосіб зобов`язання нарахувати та виплатити таку допомогу на користь позивача.

При цьому вимога про зобов`язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди до припинення/скасування дії воєнного стану, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КАС України захисту підлягає порушене право, а не право яке на думку позивача може бути порушене в майбутньому, а тому вимога про захист права на майбутнє задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, установлену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року включно у розмірі 30000,00 грн. щомісячно.

3. Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду з 19.07.2022 року по 05.10.2022 року у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", № 168 від 28.02.2022 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова