Справа № 380/12841/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/12841/21 пров. № А/857/10018/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року(суддя Брильовський Р.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.01.2021 №4 «Про результати службового розслідування з метою з`ясування причин і умов втрати приладу ТВН-5, заводський номер К11НЕ1118» (далі Наказ від 06.01.2021 №4);визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 23.04.2021 №456-ад «Про відшкодування завданих державі збитків майором ОСОБА_1 » (далі Наказ від 23.04.2021 №456-ад). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на момент видачі оскаржуваних наказів строк притягнення до матеріальної відповідальності сплив, що підтверджує їх протиправність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржила Військова частина НОМЕР_1 , яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що строк притягнення до матеріальної відповідальності не сплив, оскільки такий почав відраховуватися з моменту набрання законної сили рішенням по справі №620/347/19.

Позивач, інший відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України.

06.01.2021 року Військова частина НОМЕР_1 видала наказ №4 Про результати службового розслідування з метою з`ясування причин і умов втрати приладу ТВН-5, заводський номер НОМЕР_3 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.04.2021 №456-ад «Про відшкодування завданих державі збитків майором ОСОБА_1 » позивача притягнуто до матеріальної відповідальності: помічника командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби зобов`язано занести в Книгу грошових стягнень та нарахувань на майора ОСОБА_1 суму в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів.

Відповідно до змісту Наказу від 23.04.2021 №456-ад його видано на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.01.2021№ 4 «Про результати службового розслідування з метою з`ясування причин і умов втрати приладу ТВН-5, заводський номер К11НЕ1118». Не погодившись із вказаними наказами ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірність прийнятих оскаржуваних наказів в межах наданих їм повноважень у порядок та спосіб, визначені законом, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України. Також вказує, що на момент видачі наказів стосовно позивача строк притягнення до матеріальної відповідальності сплив.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-ІХ).

Відповідно до статті 1 цього Закону у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

1) військова частина, установа, організація, заклад - орган військового управління, військова частина, військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу, установа, організація Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, функціональний підрозділ Центрального управління, регіональний орган, інший орган, установа, заклад Служби безпеки України, правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України чи орган, підрозділ, формування, установа, навчальний заклад Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань та військові прокуратури, в яких проходять службу військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і начальницького складу (проходять збори військовозобов`язані та резервісти);

2) інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти;

3) командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу;

4) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

5) пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано;

Статтею 2 Закону №160-ІХ передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України, відповідно, на нього поширюється дія Закону №160-ІХ.

Так, згідно з частиною 1 статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Отже до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця, у разі заподіяння шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою. Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до статті 4 Закону № 160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Для правильного вирішення даної справи слід встановити момент початку перебігу трирічного строку для притягнення до матеріальної відповідальності.

Апелянт вважає, що такий строк почав відраховуватися з моменту набрання законної сили рішенням у справі №620/347/19.

Питання притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_2 за втрату приладу ТВН-5, заводський номер НОМЕР_3 ( тобто того приладу, з приводу втрати якого притягнутий до відповідальності і позивач) було предметом судового розгляду у справі № 620/347/19.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 встановлено, що згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 12.04.2016 № 475 була проведена інвентаризація ЗІП 3 танкового батальйону.

Шостий апеляційний адміністративний суд встановив, що за результатами службового розслідування було складено акт від 18.12.2018, з якого вбачається, що згідно наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 12.04.2016 № 475 була проведена інвентаризація ЗІП 3 танкового батальйону. Після закінчення інвентаризації згідно актів проведення інвентаризації від 05.05.2016 № 259/2 було виявлено нестачу одного приладу нічного бачення ТВН-5 за номером К11НЕ1118 в 7- й танковій роті.

Також, як вбачається зі змісту Наказу від 06.01.2021 №4 (а.с. 8), наказом командира в/ч НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) від 12.04.2016 №475 та від 11.04.2016 №452 встановлено, що було виявлено відсутність приладу ТВН-5 №К11НЕ1118. На момент виявлення нестачі приладу, на посаді командира танкової 7 роти 3 танкового батальйону згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №120 від 12.06.2014, перебував капітан ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, днем виявлення шкоди слід вважати день складення Акту проведення інвентаризації, яким було виявлено нестачу одного приладу нічного бачення ТВН-5 за номером К11НЕ1118 в 7- й танковій роті, а саме 05.05.2016.

Закон № 160-IX чітко встановлює трирічний строк притягнення до матеріальної відповідальності, який відлічується з дня виявлення шкоди.

Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду у справі №620/347/19 була правомірність притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності.

Набрання законної сили рішенням у справі №620/347/19 не є релевантним до визначення моменту, з якого починає обчислюватися строк притягнення до матеріальної відповідальності позивача, оскільки закон № 160-IX конкретизує такий момент.

З огляду на вищенаведене, позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності більше ніж через 4 роки з дня виявлення завданої шкоди, що є порушенням вимог Закону № 160-IX.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами не доведено правомірність прийнятих оскаржуваних наказів.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року в справі №380/12841/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш