Справа № 160/7668/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7668/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в адміністративній справі №160/7668/22 (головуючий суддя першої інстанції Рябчук О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 26.05.2022 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 29.02.2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 29.02.2018 року відповідно до Порядку №1078 з урахуванням базового місяця січень 2008 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.05.2022 року по день фактичної виплати заборгованості;

- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01.01.2014 року по день фактичної виплати заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, індексація за період з 30.03.2018 року по 16.05.2022 року виплачена не в повному обсязі. Несплачена частина грошового забезпечення є затримкою розрахунку при звільненні, що надає право на отримання компенсації середнього заробітку за таку затримку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року - березень 2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року - березень 2018 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок №1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Відповідно до роз`яснень від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення. Зазначив, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, а також відомостей зазначених у відзиві на позов, щодо збільшення грошового забезпечення в Мінобороні, та у зв`язку з дією особливого періоду. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проходила військову службу за контрактом у військові частині НОМЕР_1 та відповідно до посвідчення від 19.03.2019 року НОМЕР_3 має статус учасника бойових дій (а.с. 13-14).

Відповідно до витягу з наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.05.2022 року №112 старшого солдата ОСОБА_1 звільнено відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «і» та виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.15).

Згідно наказу про звільнення визначено виплатити:

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання надбавки за вислугу років у залежності від складання та важливості виконуваних обов`язків;

- щомісячну премію відповідно до її особистого внеску у загальні результати служби у розмірі 247% посадового окладу;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2022 рік в розмірі 600 грн;

- грошову компенсацію в замін вартості предметів обмундирування в сумі 89706,47 грн;

- індексацію з 01 по 16 травня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Не погодившись з діями відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по 16.05.2022 року у належних розмірах, позивач оскаржила такі дії відповідача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин. Обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення. Січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року. Належних доказів дотриманням вимог законодавства про оплату праці при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем до суду не подано, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржено, а тому апеляційним судом рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частини 3 статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, нормами чинного законодавства прямо передбачено проведення індексації саме грошового забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі по тексту - Закон №1282) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі по тексту - Порядок №1078).

Пунктом 1 Порядку №1078 визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

З огляду на наведені вище норми, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для нарахування та виплати індексації позивачу за періоди з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходила службу і який виплачував грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що доказів того що позивач зверталась до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року із застосуванням конкретного базового місяця матеріали справи не містять, тобто відповідно відповідачем не розглядались питання щодо застосування конкретного базового місяця для нарахування індексації у вказані періоди.

Подаючи відзив на позовну заяву, відповідач зазначав, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації у січні 2016 року-лютому 2018 року не було. Також посилався на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в яких зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до постанови №1078 нарахування та виплата індексації військовослужбовцям не здійснюється до окремого роз`яснення.

Отже, на час подання позову спору між сторонами стосовно визначення базових місяців для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не існувало, заперечення відповідача стосувались лише права позивача на отримання такої індексації.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо нарахування індексації з визначенням базових місяців на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, як передчасно заявленому.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції в частині задоволення позову стосовно застосування базових місяців для обчислення індексації в період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року - березень 2018 року неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення в зазначеній частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в адміністративній справі №160/7668/22 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в адміністративній справі №160/7668/22 скасувати в частині врахування базових місяців для обчислення індексації в період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 року по 16.05.2022 року - березень 2018 року та в цій частині в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак