Справа № 320/13719/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року Київ № 320/13719/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідачів від 26.04.2021 за № 97 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити пенсію на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з дня виникнення права на пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, що підтверджується відповідними документами, проте відповідач безпідставно відмовив йому в реалізації вказаного права та зазначив, що до страхового стажу не зараховані періоди перебування в зоні відчуження, оскільки відсутні первинні документи (накази, табелі обліку робочого часу, розрахунково-платіжні відомості нарахування заробітної плати тощо) та в дублікаті посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС НОМЕР_3 не проглядається рік видачі.

Відповідно до ухвали від 08.11.2021 судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатами вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач 2 позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Стверджував про відсутність підстав для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки загальний трудовий стаж позивача складає 12 років 8 місяців 16 днів. При цьому до загального страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутній підпис уповноваженої особи, також не зарахований період трудової діяльності з 16.04.1994 по 14.04.1997, оскільки в довідці відсутні накази про прийняття та звільнення. Також не зараховані періоди перебування в зоні відчуження, оскільки відсутні первинні документи (накази, табелі обліку робочого часу, розрахунково-платіжні відомості нарахування заробітної плати тощо) та в дублікаті посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС НОМЕР_3 не проглядається рік видачі. У зв`язку із цим підстави для призначення пенсії відсутні.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому зазначено, що ним було додатково подано всі необхідні документи для призначення пенсії, що підтверджують загальний стаж його роботи, який становить 15 років 3 місяці 12 днів.

Від позивача також надійшли додаткові докази по справі, а саме довідка від 29.10.2021 № 172 та копії відповідних наказів на підтвердження трудової діяльності позивача.

Від відповідача 1 відзиву на позовну заяву не надійшло.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 .

Відповідно до дубліката посвідчення серії НОМЕР_3 (дата видачі нерозбірливо, проте відповідно до довідки від 31.05.2021 № 3303 УСЗН Ірпінської міської ради дата посвідчення № НОМЕР_4 - 05.05.1998), позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2).

Згідно з довідкою від 25.05.2021 № 357, виданої позивачеві Управлінням соціальної політики Бучанської міської ради, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно перебуває на обліку в ЄДАР осіб, які мають право на пільги як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорія.

Із позовної заяви слідує, що 20.04.2021 позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії, яка зареєстрована за № 682, що відповідачами не заперечується.

За результатами отриманої заяви та документів позивачеві видано розписку-повідомлення, відповідно до якої позивач додав такі документи: військовий квиток; довідку про відкритий рахунок в банку; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; документи про стаж, що визначені Порядком від 12.08.1993 № 637; заяву про призначення пенсії; паспорт; посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС; трудову книжку.

Відповідно до цієї розписки-повідомлення позивачеві надавався строк до 19.07.2021 на надання таких документів: диплому (свідоцтва, атестату) про навчання; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000; інші документи (накази та довідки Ф-122 від 28.12.2020 № 11-01-22/5/7, картку П-2); інші документи (довідку Ф-122 за період з 01.08.1986 по 03.11.1994).

08.05.2021 позивачем від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області отримано рішення від 26.04.2021 за № 97 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до якого позивачеві було відмовлено, так як необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зменшений на кількість років становить 15 років. Стаж позивача визначений відповідачем 1 становить 12 років 08 місяців 16 днів. Вік заявника 55 років 04 місяці. Зазначено також, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з 14.06.1994 по 14.04.1997, оскільки в довідці Київського виробничого об`єднання «Хімволокно» від 16.06.1997 № 35 відсутні накази про прийняття та звільнення. Для зарахування періодів з 14.06.1994 по 14.04.1997, необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідку про зміну назви організації. Не працює з 31.03.2018. згідно наданих документів право на пенсійну виплату відсутнє. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

При цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на адресу позивача надіслано рішення від 26.04.2021 за № 97, зі змісту якого вбачається, що до загального страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутній підпис уповноваженої особи, також не зарахований період трудової діяльності з 16.04.1994 по 14.04.1997, оскільки в довідці відсутні накази про прийняття та звільнення. Також не зараховані періоди перебування в зоні відчуження, оскільки відсутні первинні документи (накази, табелі обліку робочого часу, розрахунково-платіжні відомості нарахування заробітної плати тощо) та в дублікаті посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС НОМЕР_3 не проглядається рік видачі.

Враховуючи викладене позивачеві було відмолено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням факту ліквідації аварії на ЧАЕС та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із рішеннями відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, врегульовані положеннями Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані положеннями Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 01.01.2015 додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Згідно зі статтею 15 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням наведеної норми, для призначення пенсії позивачу у цьому випадку є наявність 15 років стажу за умови, що позивач працював або проживав на території радіоактивного забруднення.

Із дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , встановлена наступна трудова діяльність позивача:

- з 01.11.1982 по 16.07.1984 - навчання в ПУ-2 м. Києва. Цей факт також підтверджений довідкою від 23.04.2021 № 13, отже до відповідного стажу позивача має бути зараховано 1 рік 8 місяців 15 днів;

- з 11.06.1984 по 27.06.1986 - проходження військової служби в Радянській армії, що також підтверджено копією військового квитка, відповідно до стажу позивача має бути зараховано 2 роки 16 днів;

- з 01.08.1986 по 03.11.1993 позивач працював у Київському суднобудівельно- судноремонтному заводі (Акціонерна судноплавна компанія), що також підтверджено довідкою АСК «Укррічфлот» від 28.12.2020 № 11-01-22/516 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до стажу позивача має бути зараховано 7 років 3 місяці 2 дні;

- з 24.07.2005 по 17.05.2006 - працював у ВАТ «Київський річковий порт», що підтверджено також архівною довідкою ПАТ «Київський річковий порт» (з інформацією про перейменування організації) від 03.02.2021 № 37/11, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 03.02.2021 № 5, відповідно до стажу позивача має бути зараховано 9 місяців 22 дні;

- з 10.12.2007 по 27.03.2008 - працював у МПП «Сигнал», відповідно до стажу позивача має бути зараховано 3 місяці 17 днів;

- з 26.08.2010 по 23.10.2010 - працював у ТОВ «Дніпровська лагуна», відповідно до стажу позивача має бути зараховано 1 місяць 27 днів;

- з 16.03.2011 по 28.03.2011 - працював у ВАТ «Київський річковий порт», відповідно до стажу позивача має бути зараховано 12 днів.

Відповідно до довідки Київського виробничого об`єднання «Хімволокно» від 16.06.1997 № 35 позивач перебував у трудових відносинах у період з 14.06.1994 по 14.04.1997, відповідно до стажу позивача має бути зараховано 2 роки 10 місяців.

Відповідно до Довідки АСК «Укррічфлот» за № 11-01-22/84 від 15.08.2019 позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбаченні ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 за № 1497-378 та Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 за № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173: з 26.09.1986 по 27.09.1986 (2 дні *3 = 6 днів); з 29.09.1986 по 29.09.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 05.11.1986 по 05.11.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 08.11.1986 по 08.11.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 10.11.1986 по 10.11.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 12.11.1986 по 12.11.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 15.11.1986 по 15.11.1986 (1 день *3 = 3 дні); з 16.12.1986 по 17.12.1986 (2 дні *3 = 6 днів).

Час вказаної праці до 01.01.1988 зараховується до стажу при нарахуванні пенсії в трикратному, а у 1988-1990 у полуторному розмірі.

Відповідно до цієї ж довідки, позивач працював на т/х «Адмирал Нахимов» у зоні відчуження ЧАЕС в спецпорту Чорнобиль, який знаходиться в м. Чорнобиль (вул. Водопровідна) та призначений для вивантаження та завантаження вантажу з теплоходу.

Ця довідка видана на підставі наказу, табелів обліку робочого часу, розрахунково-платіжних відомостей нарахування заробітної плати, довідок капітана підписаних диспетчером спец порту Чорнобиль, про перебування теплоходу в спец порту.

Таким чином, загальний стаж позивача становить 15 років 3 місяці 12 днів.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 10 Закону № 796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних із усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.1986 - незалежно від кількості робочих днів, а також із 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів, встановлюється 2 категорія осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з абзацом сьомим підпункту «ґ» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).

Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідно до статті 15 Закону № 796-XII є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, врахований судом у спірних правовідносинах.

Крім того, видане позивачеві посвідчення серії НОМЕР_3 (дата видачі нерозбірливо, проте відповідно до довідки від 31.05.2021 № 3303 УСЗН Ірпінської міської ради дата посвідчення № НОМЕР_4 - 05.05.1998), підтверджує статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) та сумнівів у її достовірності у суду не викликає.

При цьому відповідачами не надано жодних доказів визнання недійсним або анулювання цього посвідчення в установленому законом порядку.

З урахуванням викладеного та у взаємозв`язку зі встановленими судом обставинами та дослідженими доказами, суд не приймає до уваги висновки відповідачів, покладені в основу спірного рішення щодо відсутності підстав для призначення позивачеві пенсії, оскільки загальний трудовий стаж позивача складає не 12 років 8 місяців 16 днів, а 15 років 3 місяці 12 днів, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Досліджені судом документи, у тому числі дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 та відповідні підтверджуючі довідки жодного сумніву у суду не викликають та підтверджують зазначений стаж позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із дня виникнення права на пенсію, слід зазначити таке.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки відповідачі неправомірно відмовили позивачеві у призначенні пенсії, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд уважає, що у цьому випадку у відповідача 1 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Щодо дати, з якої позивачеві слід здійснити призначення пенсії, суд виходить із положень частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 20.04.2021, а 55 років позивачеві виповнилось 14.12.2020, тобто пізніше трьох місяців із дня досягнення пенсійного віку, а саме із запізненням в 1 місяць 6 днів, то саме з 20.04.2021 (з дня звернення за пенсією) слід призначити пенсію та розпочати її виплату.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд уважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з дня виникнення права на пенсію, тобто з 20.04.2021.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірності їх рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачами.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкт владних повноважень, не надали до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування зазначеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком, а відтак уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908, 00 грн. згідно з квитанцією № 15061 від 27.10.2021 та 908, 00 грн. згідно з квитанцією № 15072 від 27.10.2021.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 1816, 00 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.04.2021 за № 97 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з дня виникнення права на пенсію, тобто з 20.04.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.