Справа № 759/8058/22
Суддя: Ключник А. С.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8058/22

пр. № 2-а/759/204/22

21 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, в якому просив скасувати постанову від 10.07.2022 року серії БАД № 151090 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором УПП в Чернігівській області та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 липня 2022 року інспектором УПП в Чернігівській області було складено постанову серії БАД № 151090 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає безпідставним притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач під час вимірювання руху тримав прилад фіксації руху TruCam № ТС000308 у руках, що суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а при складанні постанови про адміністративне правопорушення порушено право на захист позивача. Окрім того, позивачем зазначено, що контроль швидкості руху транспортного засобу здійснювався на відрізку дороги не позначеного дорожнім знаком «5.70», за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушень правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Ключника А.С. (а.с. 6).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження, подати до суду відзив на позовну заяву та всі докази, які наявні у нього (а.с. 15).

17.10.2022 року представником відповідача Сіндєєвою В.В., на виконання вимог ст. 162 КАС України, подано до суду письмовий відзив, в якому зазначено, що, відповідно до постанови від 10.07.2022 року серії БАД № 151090, винесеної інспектором УПП в Чернігівській області, під час несення служби у с. Гарбузин траса М01, 10.07.2022 року за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam № ТС000308, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій автомобілю «Honda-CRV», д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом зі швидкістю 77 км/год. в населеному пункті в зоні дії дорожнього знаку 5.49, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 27 км/год. та порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого транспортний засіб було зупинено, перевіривши документи та роз`яснивши всі права, інспектором поліції складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно позивача. Стосовно доводів позивача про незаконність тримання інспектором поліції приладу вимірювання швидкості руху в руках, зазначив, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання, пройшов належні сертифікації в Україні, отже використання лазерного вимірювача в ручному режимі не впливає на точність вимірювання швидкості руху транспортних засобів, а тому вважає висновки позивача необґрунтованими. У зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 21-30).

21.10.2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив у якій позивач наполягає, що дії працівників поліції були неправомірними (а.с. 47-48).

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Так, згідно з п. 11) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 10 липня 2022 року інспектором УПП в Чернігівській області було складено постанову серії БАД № 151090 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 4).

У вищевказаній постанові серії БАД № 151090, винесеної інспектором УПП в Чернігівській області, зазначено, що під час несення служби у с. Гарбузин траса М01, 10.07.2022 року за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam № ТС000308, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій автомобілю «Honda-CRV», д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом зі швидкістю 77 км/год. в населеному пункті в зоні дії дорожнього знаку 5.49, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 27 км/год. та порушив п. 12.4 ПДР України.

Як вбачається із фото здійсненого на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20» № ТС000308, автомобіль «Honda-CRV», д.н.з. НОМЕР_1 рухався: на 76 км а/м М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі» в с. Гарбузин зі швидкістю 77 км/год. (а.с. 43а).

Суд зауважує, що матеріали справи містять докази вчинення позивачем передбаченого приписами КУпАП адміністративного правопорушення, зокрема, факт руху автомобіля позивача зі швидкістю 77 км/год. у населеному пункті, що підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM № ТС000308.

Лазерний вимірювач, яким зафіксовано перевищення швидкості позивачем TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСam LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 22-38/49, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 TC 000308, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі:+- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; + 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

З листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Водночас, доводи позивача що використання такого приладу у ручному режимі суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі.

Вказана норма встановлює можливість використання такої техніки, а не безпосередньо обов`язок.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав стверджувати про те, що факт перевищення позивачем максимально допустимої швидкості руху у межах населеного пункту, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam № 000308, є належними, допустимими та достовірними доказами того, що позивач перевищив дозволену швидкість руху у населеному пункті і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Тому, підстави для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду по справам № 757/58279/21, № 753/17374/21, № 753/18077/21.

Також позивач наголошує на тому, що вимірювання швидкості руху було здійснено не в зоні дії знаку 5.70.

Надаючи правову оцінку зазначеному доводу, суд звертає увагу, що посилання позивача на дію дорожнього знаку 5.70 ПДР є безпідставними, оскільки ПДР не містить положень вказаного дорожнього знаку.

Натомість введений дорожній знак 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень ПДР» є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер авто фіксації).

Також суд не погоджується з доводами позивача, що працівниками поліції порушено його право на захист, оскільки у справах згаданої категорії підлягають роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП, яка є спеціальною нормою закону, у відповідності до якого здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поліцейський Ющенко І. при винесенні постанови жодним чином не перешкоджав позивачу у користуванні своїми правами, у тому числі, не обмежував у праві отримувати правову допомогу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.32 справа «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Разом з тим, частина 1 статті 122 КУпАП за якою притягнуто до відповідальності позивача, не передбачає застосування адміністративного арешту.

Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення в суді.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з тим, що у задоволенні адміністративного позову судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн. не підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.

Керуючись ст.ст. 19 Конституції України, ст.ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанови від 10.07.2022 року серії БАД № 151090 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ключник А.С.