Справа № 160/7919/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

12 жовтня 2022 року Справа № 160/7919/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняНатхи В.С.
представників заявника Шаповал В.В., Садик Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зупинення виконання та визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Вказана заява обґрунтована тим, що згідно ІКП по орендній платі за землю (код класифікації доходів бюджету 18010600) за ТОВ "ВКФ Базис" станом на 21.09.2022 року обліковано податковий борг на суму 1728987, 16 грн. Отже, оскільки по ІКП не обліковується сума передплати у розмірі 1132851, 84 грн., а рухається податковий борг, немає підстав для формування висновку щодо повернення ТОВ "ВКФ Базис" надміру сплачених грошових зобов`язань з орендної плати за землю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року призначено заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду у судовому засіданні
В судове засідання 12.10.2022 року прибули представники заявника, які просили задовольнити вимоги щодо зупинення виконання та визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19.
Стягувач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надав клопотання про розгляд заяви без його участі та клопотання про залишення заяви боржника без задоволення в якому просив відмовити в задоволенні поданої заяви.
Відповідно до положень частини 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
Зважаючи на викладене вище, суд вирішив розглядати заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зупинення виконання та визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19 за відсутності стягувача.
Вирішуючи заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зупинення виконання та визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19, суд встановив та зазначає наступне.
15.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просило визнати протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, а саме, не підготування висновку про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік з відповідного бюджету та не подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування; зобов`язати підготувати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі № 160/7919/19 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

15.06.2021 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/7919/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Базис задоволено; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. у справі №160/7919/19 скасовано; визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не підготування висновку про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік; зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю ВКФ Базис надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи "ДСС" (діловодства спеціалізованого суду), на виконання судового рішення (постанови) від 15.06.2021 року видано виконавчий лист.

18.08.2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 6653027 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/7919/19 від 30.07.2021 року.

Божник, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звертаючись з заявою про визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню, зазначає, що згідно ІКП по орендній платі за землю (код класифікації доходів бюджету 18010600) за ТОВ "ВКФ Базис" станом на 21.09.2022 року обліковано податковий борг на суму 1728987, 16 грн. Оскільки по ІКП не обліковується сума передплати у розмірі 1132851, 84 грн., а рухається податковий борг, немає підстав для формування висновку щодо повернення ТОВ "ВКФ Базис" надміру сплачених грошових зобов`язань з орендної плати за землю.

Також, заявник стверджує, що у зв`язку з наявністю податкового боргу та неприйняттям уточнюючої податкової декларації, як наслідок відсутністю надмірно сплачених грошових зобов`язань та технічною неможливістю виконання виконавчого листа, існує необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Оцінюючи наведені заявником аргументи, суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційним Судом України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України відповідно до положень статті 9 Конституції України.

За змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - «Конвенція») людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

За змістом пункту 40 рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції», право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок («Hornsby v. Greece» № 18357/91).

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

За приписами частин 1-4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 року (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року, дійшов висновку, що наведені в статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

В даному випадку, заявник посилається, як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, наявність податкового боргу з відповідного виду податку та відсутність у стягувача наявної переплати, відсутність факту реєстрації уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2016 рік.

При цьому, судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в ході розгляду даної адміністративної справи було повідомлено, що уточнюючу декларацію з плати за землю за 2016 рік податковим органом не було прийнято, оскільки порушено вимоги пункту 49.8 статті 49, статті 102 Податкового кодексу України (минув термін давності).

В свою чергу, при прийнятті постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/7919/19, якою визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не підготування висновку про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік та зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю ВКФ Базис надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби, судом було враховано дану обставину та задоволено позовні вимоги з застосуванням саме наведеного способу відновлення порушеного права.

Щодо доводів заявника про необхідність застосування вимог Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року при виконанні рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити, що даний Порядок розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.

Цей Порядок визначає процедури: повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі); перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.

В даному випадку мав місце спір про право, а зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю ВКФ Базис надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби, виникло на підставі судового рішення та підлягає примусовому виконанню на підставі виданого виконавчого листа.

Також, судом не враховуються твердження заявника про наявність у стягувача податкового боргу з даного виду податку, як підставу неможливості виконання рішення суду, оскільки наявність такого боргу не може бути підставою для невиконання рішення суду. В свою чергу, податковий орган наділений повноваженнями щодо застосування заходів для стягнення податкового боргу з боржника за його наявності.

При цьому, судом встановлено, що на день видання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження у стягувача був відсутній податковий борг та податкові зобов`язання з даного виду податку, а недоїмка виникла лише 02.03.2022 року.

Враховуючи встановлені обставини, в контексті підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які визначені частиною 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відсутні будь-які підстави для висновку про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Беручи до уваги вищенаведене, подана Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є безпідставною та необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, не підлягає задоволенню також заява заявника в частині зупинення виконання за виконавчим документом у справі № 160/7919/19 від 30.09.2021 року.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно п.п. 18.3 п. 18 розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, зупинення виконання за виконавчим документом є правом, а не обов`язком суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 248, 256, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зупинення виконання та визнання виконавчого листа від 30.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/7919/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 17.10.2022 року.

Суддя С.І. Озерянська