Справа № 320/10762/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.07.2021 № 04 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу трудовий стаж роботи з 26.06.1984 по 27.11.1989, з 29.11.1989 по 12.01.1993, з 14.01.1993 по 04.06.2003 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.07.2021 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії, проте відповідачем безпідставно не зараховано трудовий стаж роботи з 26.06.1984 по 27.11.1989, з 29.11.1989 по 12.01.1993, з 14.01.1993 по 04.06.2003, у зв`язку із чим відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки у повній мірі підтверджують повідомлені позивачем обставини та не спростовують доводів відповідача про наявність підстав для не зарахування періодів роботи з 26.06.1984 по 27.11.1989, з 29.11.1989 по 12.01.1993, з 14.01.1993 по 04.06.2003 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із ненаданням додаткових первинних документів, а саме довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії тощо.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачем не надано первинних документів, що підтверджують роботу в шкідливих умовах за даною професією.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21.07.2021 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами, в якій просив призначити пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 29.07.2021 № 04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зазначено, що пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 55 років. Вік заявника 58 років 5 місяців. Страховий стаж особи 30 років 3 місяці 15 днів. Мотивуючи підстави для відмови у призначенні пенсії відповідач посилався на відсутність пільгового стажу по списку № 2. Зокрема зазначено, що для зарахування до пільгового стажу періодів роботи необхідно надати довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, передбачені пунктом 20 Порядку від 12.08.1993 № 637 та накази про результати атестації робочих місць за умовами праці. Зазначено також, що дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - з 24.01.2023. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З трудової книжки позивача, судом встановлено, що позивач у періоди не зараховані відповідачем, працював на таких посадах, зокрема: з 26.06.1984 по 27.11.1989 електрозварювальником ІІІ, ІV розряду, V розряду Броварської ПМК-5 Тресту «Київспецсільсьгоспмонтаж»; з 29.11.1989 по 12.01.1993 електрозварювальником ВАТ «Управління механізації будівельних робіт»; з 14.01.1993 по 04.06.2003 газоелектрозварювальником ІV розряду, V розряду у Броварському виробничому управлінні по експлуатації та ремонту житлового фонду.

Таким чином пільговий стаж позивача становить 18 років 11 місяців 09 днів.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список №1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах» і «Список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173.

Розділом XV «Металообробка» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися посади, зокрема складальника корпусів суден; розділом XXXII «Загальні професії» - газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, передбачалась посада «електрозварник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» передбачені електрогазозварники та газозварники.

Професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника), електрозварника, газозварника в спірний період була передбачена у всіх Списках.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2- 54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №673/283/17 від 12.09.2018 року.

Таким чином, періоди роботи позивача з 26.06.1984 по 27.11.1989, з 29.11.1989 по 12.01.1993, з 14.01.1993 по 04.06.2003 на посадах електрозварювальника та газоелектрозварювальника підлягають зарахуванню до стажу позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Суд зазначає, що відповідно до зазначених нормативних-правових актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Слід відмітити, що Порядок №442 набув чинності з 21.08.1992, що означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

При цьому, суд також зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до положень пунктів 8, 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Разом з тим, підставою відмови у призначені позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 слугувало те, що позивачем не надано відомостей про проведення атестації останнього та довідок, які б підтверджували шкідливі умови праці для зарахування до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, з огляду на вимоги вказаних норм законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.07.2018 у справі № 235/1112/17 надання уточнюючих довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наданих відповідачем разом із відзивом на позовну заяву копії документів, які подавались позивачем із заявою про призначення пенсії, а саме: довідку про заробіток для обчислення пенсії № 18/90, виданої ВАТ «Київспецчільгоспмонтаж» про отриману заробітну плату із червня 1984 року по грудень 1989 року; архівну довідку від 16.05.2019 № 06-07/r-53, видану Архівним відділом Броварської міської ради про те, що позивачеві була нарахована заробітна плата згідно з особовими рахунками з обліку заробітної плати, що зберігаються в документах архівного фонду «Броварське виробниче управління по експлуатації та ремонту житлового фонду» за період з січня 1998 року по грудень 2002 року; довідка від 08.07.2019 № 07-2019, видана Комунальним підприємством «Служба замовника» Броварської міської ради про те, що позивач дійсно працював у Житлово-експлуатаційному об`єднанні «Бровари» з 14.01.1993 відповідно до наказу № 4 та був звільнений із займаної посади відповідно до наказу від 03.06.2003 № 80 з Броварського виробничого управління по експлуатації та ремонту житлового фонду; довідка про заробітну плату від 17.05.2019 № 17/05-19, видана ВАТ «Управління механізації будівельних робіт», відповідно до якої позивач з грудня 1989 року по січень 1993 року отримував заробітну плату, яка враховується при обчисленні його пенсії.

Зазначені документи, у повній мірі підтверджують повідомлені позивачем обставини та дають можливість для зарахування періодів роботи з 26.06.1984 по 27.11.1989, з 29.11.1989 по 12.01.1993, з 14.01.1993 по 04.06.2003 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко