Справа № 520/27701/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2022 р. Справа № 520/27701/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 520/27701/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 87 від 30.06.2021 та № 87 від 20.08.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в частині не зарахування до стажу роботи судді що дає право на призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді: половини періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року терміном 1 рік 11 місяців 1 день; календарного періоду проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року терміном 1 рік 11 місяців 29 днів та період праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року терміном 10 місяців 19 днів;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 87 від 30.06.2021 та № 87 від 20.08.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в частині не зарахування до стажу роботи судді що дає право на призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді: половини періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року терміном 1 рік 11 місяців 1 день; календарного періоду проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року терміном 1 рік 11 місяців 29 днів та періоду праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року терміном 10 місяців 19 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді що дає право на призначення перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці половину періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року терміном 1 рік 11 місяців 1 день; календарного періоду проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року терміном 1 рік 11 місяців 29 днів та періоду праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року терміном 10 місяців 19 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 березня 2020 року №01-33/227/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в розмірі 236475,00 грн. без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 березня 2020 року № 01-33/227/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в розмірі 236475,00 грн. без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказав, що його стаж роботи, який дає право на нарахування та виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці, становить 38 років 1 місяць 15 днів. Однак, ГУ ПФУ в Харківській області, всупереч діючих та актуальних норм права, протиправно не враховано позивачу у стаж роботи періоди навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року терміном 1 рік 11 місяців 1 день; календарний період проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року терміном 1 рік 11 місяців 29 днів та період праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року терміном 10 місяців 19 днів. Вказані обставини, відповідно, перешкоджають позивачу у його праві на отримання перерахунку пенсії з 19.02.2020 року (даті набрання законної сили рішення Конституційного суду від 18.02.2020 року № 2/р/2020), чим порушено право позивача на матеріальний захист, як судді у відставці, та право власності.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана уповноваженим представником, що підтверджується відміткою про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що вимога позивача про зарахування до суддівського стажу строку військової служби та половину навчання в вищому юридичному закладі є необґрунтованою, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (яка передбачала зарахування вказаних періодів у суддівський стаж) втратила чинність 01.12.2010 року. Також відповідач вказує, що рішенням Конституційного суду від 18.02.2020 року № 2/р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України пункт 25 Закону № 1402-VIII, а тому позивач не має права на довічне грошове утримання у розмірі, більшому, ніж 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Апеляційного суду Харківської області та з 16.09.2016 року відрахований зі штату Апеляційного суду Харківської області відповідно до наказу голови Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2016 року № 04-03/78-ос.

Відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року проходив строкову військову служби (термін - 1 рік 11 місяців 29 днів), що також підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 04/3147 від 10.12.2021 року.

Згідно Архівної довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 02.12.2021 року № М-462/350, ОСОБА_1 наказом № 361 від 24.08.1977 року був зарахований студентом 1-го курсу денного факультету Харківського юридичного інституту ім.. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1977 року. Наказом № 115-С від 27.06.1981 року ОСОБА_1 був відрахований з інституту, у зв`язку закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста.

27.06.1981 року ОСОБА_1 видано диплом НОМЕР_2 (реєстраційний номер 7).

Згідно записів трудової книжки позивача, у період з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року проходив навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого); у період з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року перебував на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області (термін - 10 місяців 19 днів) (а.с. 30-34).

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, сформованої Апеляційним судом Харківської області від 17.03.2020 року № 01-33/227/2020 та яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода становить 236475,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року по справі № 520/1112/21, яке набрало законної сили 12.05.2021 року, адміністративний ОСОБА_1 о Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України з Харківській області від 09.11.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 17.03.2020 №01-33/227/2020, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження його граничного розміру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 30.06.2021 року № 87 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 78% суддівської винагороди, виходячи зі суддівського стажу позивача - 34 роки 2 місяці 26 днів (а.с. 26).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року по справі № 520/1112/21, яке набрало законної сили 29.07.2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 17.03.2020 №01-33/227/2020, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження його граничного розміру з 19.02.2020.

На виконання вказаного рішення суду, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 20.08.2021 року № 87 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 78 % суддівської винагороди, виходячи зі суддівського стажу позивача - 34 роки 2 місяці 26 днів (а.с. 27).

Судом з`ясовано, що підставою звернення позивача до суду із даним позовом слугували обставини того, що ГУ ПФУ в Харківській області під час проведення перерахунку пенсії позивача не враховано у суддівський стаж ОСОБА_1 (що дає право на призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді): половину періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року (термін - 1 рік 11 місяців 1 день); календарний період проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року терміном 1 рік 11 місяців 29 днів та період праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року терміном 10 місяців 19 днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На час виходу позивача у відставку (16.09.2016) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до частини 3 статті 141 Закону № 2453-VI (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з абз. 2 частини 4 статті 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII (далі - Закон № 2862-XII; який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також суд звертає увагу на те, що Закон № 2453-VI, який прийнято та діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями підп. 3-1 пункту 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Верховного Суду від 20.02.2018 (справа № П/9901/382/18), у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 14.05.2021 у справі № 463/1162/17, від 17.05.2021 у справі № 243/8281/17 та у справі № 592/3354/17.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 у період з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року проходив строкову військову служби (термін - 1 рік 11 місяців 29 днів); у період з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року ОСОБА_1 проходив навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого).

З огляду на викладене вище, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинно бути зараховано, в тому числі, період проходження строкової військової служби, а саме 1 рік 11 місяців 29 днів та половина строку його навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, а саме 1 рік 11 місяців 1 день.

Щодо зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста народного судді до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 135 Закону № 2453-VI передбачено, що до стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Згідно з пунктом 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обчислення стажу державної служби під час перебування на посаді судді здійснювалось, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 цього Закону визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Статтею 67 Закону УРСР «Про судоустрій» від 05.06.1981 № 2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що з метою забезпечення роботи судів по здійсненню правосуддя, узагальненню судової практики та іншої діяльності в судах Української РСР є апарати судів. Структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 03.08.1981 року по 21.06.1982 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.

Судом встановлено, що позивач з 03.08.1981 року - 21.06.1982 працював на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області (а.с. 33).

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови № 535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку № 283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.11.2018 у справі №819/1550/16, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

З огляду на вказане до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року, що становить 10 місяців 19 днів.

Доводи відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, період роботи на посаді стажиста народного судді, половина строку навчання у вищому навчальному закладі, суд вважає необґрунтованими з огляду на положення абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII.

Системний аналіз статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19.

Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці четвертому пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) (аналогічна позиція висловлена у постанові ВП ВС від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак позиція відповідача щодо відсутності наразі підстав для зарахування до суддівського стажу позивача вказаних вище періодів є безпідставною та необґрунтованою.

Щодо відсоткового значення розміру суддівської винагороди позивача, то суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 2, 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається, із змісту рішень ГУ ПФУ в Харківській області від 30.06.2021 року № 87 та від 20.08.2021 року № 87 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при здійсненні позивачу його перерахунку з 19.02.2020 проведено з урахуванням приписів статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 78%, враховуючи 34 роки 2 місяці 26 днів роботи позивача на посаді судді.

Однак, як встановлено судом, стаж роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить не менше 38 повних років (34 роки 02 місяці 26 дні + 1 рік 11 місяців 1 день+1 рік 11 місяців 29 днів+10 місяців 19 днів).

Оскільки, позивач має 18 повних років роботи на посаді судді понад 20 років, тому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII він має право на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 36 % від суми довічного грошового утримання (18 років х 2 %).

Таким чином, з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання позивача підлягає перерахунку та виплаті у розмірі 86 % (50 % + 36 %) від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується позовних вимог до ГУ ПФУ в Харківській області, у яких позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру суддівської винагороди у розмірі 236475 грн., суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зауважує, оскільки перерахунок відповідачем ще не проводився та не визначався розмір довічного грошового утримання в його грошовому еквіваленті, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, у зв`язку з чим позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 березня 2020 року № 01-33/227/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в розмірі 236475,00 грн. без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, як такі, що заявлені також на майбутнє, без факту порушення відповідачем прав позивача у цій частині.

Решта частина позовних вимог, з урахуванням висновків суду в даній справі, підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 березня 2020 року № 01-33/227/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Питання щодо розподілу судових витрат проводиться відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 87 від 30.06.2021 та № 87 від 20.08.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в частині не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи судді що дає право на призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді: половини періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року, що складає 1 рік 11 місяців 1 день; календарного періоду проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року, що складає 1 рік 11 місяців 29 днів та період праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року, що складає 10 місяців 19 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці: половину періоду навчання денної форми у Харківському юридичному інституті (наразі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року, що складє 1 рік 11 місяців 1 день; календарний період проходження строкової військової служби з 27.05.1971 року по 25.05.1973 року, що складає 1 рік 11 місяців 29 днів та період праці на посаді стажиста народного судді Стахановського міського суду Ворошиловградської (на даний час Луганської) області з 03.08.1981 року по 21.06.1982 року, що складає 10 місяців 19 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 березня 2020 року №01-33/227/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко