Справа № 580/2565/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року справа № 580/2565/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Примака В.А. (згідно з ордером),

представників відповідача 2 Зайвенко Л.М., Возного С.І. (у порядку самопредставництва),

розглянувши правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міського голови Ананка Сергія Васильовича, Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

15.06.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Смілянського міського голови Ананко Сергія Васильовича (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Незалежності, буд.37) (далі відповідач 1), Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Незалежності, буд.37; ) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 09.12.2021 №556 «Про демонтаж тимчасових споруд»;

визнання протиправним і скасування розпорядження відповідача 1 від 27.05.2022 №91р «Про демонтаж тимчасових споруд».

Додатково просив: об`єднати та розглянути в одному провадженні поданий ним позов із позовом до Смілянського міського голови ОСОБА_2 , поновити строк звернення до суду на оскарження рішення відповідача 2 від 09.12.2021 №556 «Про демонтаж тимчасових споруд», визнавши причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування зазначив, що має право здійснювати торгівлю непродовольчими товарами. Для підприємницької діяльності використовував торгівельний кіоск (МАФ). 31.05.2022 отримав повідомлення про необхідність демонтажу належного кіоску з посиланням на рішення відповідача 2 від 09.12.2021 №556. Вважає, що оскаржувані рішення відповідачів не відповідають чинному законодавству, оскільки об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню за рішенням суду і здійснюється не управлінням ЖКГ, а працівниками Державної виконавчої служби. Стверджує, що вони порушують його право на підприємницьку діяльність та можливість заробляти на життя. Оспорюване рішення відповідача 2 від 09.12.2021 №556 опубліковане на сайті міської ради 15.12.2021 о 16год 24хв. Отже, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою закінчується 15.06.2022.

Ухвалою суду від 20.06.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дати отримання ухвали для усунення її недоліків.

15.08.2022 суд постановив ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи у загальному позовному провадженні.

03.09.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідачів з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Стверджують, що не допустили порушень заявлених прав та діяли в межах, порядку та спосіб, що визначені законами щодо місцевого самоврядування та благоустрою, тимчасового порядку розміщення тимчасових споруд за результатами обстеження території міста Сміла працівниками управління житлово-комунального господарства та встановлення факту розміщення тимчасової споруди позивача без дозвільних документів. Позивачу вносено припис про необхідність демонтажу кіоска та відновлення об`єкта благоустрою у визначений термін. Оскільки припис не оскаржений та добровільно не виконаний, щодо кіоска позивача та тимчасових споруд інших суб`єктів господарювання винесені спірні рішення. Просять урахувати висновки Верховного Суду щодо подібної категорії спорів у постановах: від 28.05.2019 у справі №826/9030/17, 10.07.2019 у справі №826/6063/18, від 26.05.2020 у справі №826/13792/16, від 05.10.2020 у справі №755/12736/17, від 11.11.2020 у справі №826/17074/18;- Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 13.11.2018 у справі №910/2145/18, від 27.11.2018 у справі №910/2686/18 та від 12.12.2018 у справі №826/10330/17. Крім того зауважують, що позивач отримав власний кіоск після демонтажу, що свідчить про повне виконання оспорюваних рішень.

Правом надати письмову відповідь на відзив позивач не скористався.

Під час підготовчого провадження суд долучив всі подані сторонами докази.

У відкритих судових засіданнях представники сторін підтримали власні правові позиції, викладені в письмових заявах по суті.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Випискою з ЄДРПОУ підтверджується, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 09.06.1995.

Позивач неодноразово звертався до відповідача заявами надати рішення про погодження місця розташування тимчасової споруди (далі - ТС) для провадження господарської діяльності за адресою: Черкаська обл. м.Сміла вулиця Дзержинського (біля входу до колгоспного ринку),- для торгівельного кіоска з непродовольчими товарами. Рішеннями від 06.08.2015 №325 та від 17.01.2017 №17 відповідач 2 у їх задоволенні відмовив.

25.02.2021 позивач вчергове звернувся заявою до відповідача 2 з проханням надати рішення про погодження місця розташування ТС для провадження господарської діяльності за адресою: Черкаська обл. м.Сміла вулиця В`ячеслава Чорновола біля входу до центрального ринку,- для роздрібної торгівлі мобільними телефонами.

Листом від 17.03.2021 №37/6 відповідач 2 повідомив, що його звернення розглянуто на черговому засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та містобудування, екології та раціонального природокористування 11.03.2021. Депутати та члени комісії не підтримали погодження вказаного місця розміщення, оскільки воно не передбачене комплексною схемою розміщення тимчасових споруд, затвердженою рішенням Смілянської міської ради від 27.10.2016 №26-VII, та не відповідають наміри місця розташування вимогам нормативних документів (не забезпечено відстані від запропонованого місця після встановлення ТС до існуючої забудівлі (протипожежна відстань) та від проїжджої частини вказаної вулиці.

10.09.2021 Управління Житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради провело обстеження території м.Сміла, про що складено відповідний акт. У ньому зафіксовало виявлення розміщених без дозвільних документів сім об`єктів на вул.Чорновола. Серед них металевий кіоск під магазин «Майфон» площею 8,5кв.м., що належить позивачу.

16.09.2021 зазначене Управління внесло припис №000022 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для передачі позивачу у семиденний строк демонтувати ТС за власний кошт та провести роботи з відновлення благоустрою на місці розташування ТС, що самовільно встановлено за відсутності паспорта прив`язки та договору пайової участі.

20.10.2021 вказане Управління склало акт обстеження території, в якому зазначило про виявленя 7 самовільно встановлених ТС, у т.ч. кіоск позивача.

Позивачу винесене попередження від 20.10.2021 за власний рахунок у строк до 28.10.2021 демонтувати кіоск та відновити порушений благострій на місці розміщення ТС.

30.11.2021 зазначене Управління внесло відповідачу 2 подання з переліком ТС, розміщених без дозвільних документів, у т.ч. позивача, що не відповідає протипожежній відстані 10м до існуючих капітальних будівель, не витримано відстань до проїжджої частини вулиці, розміщення в межах червоних ліній та в охоронній зоні ЛЕП 0,4кВ, в якому запропонувало розглянути відповідачу 2 та прийняти рішення щодо демонтажу вказаних ТС.

Тому відповідач 2 виніс оспорюване рішення від 09.12.2021 №556 «Про демонтаж тимчасових споруд». У ньому, посилаючись на виконання пп.7 п. «а» ст.30, ст.40, ч.2 ст.42 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - ЗУ №280/97-ВР) п.п.1, 5 ч.2 ст.10 Закону України від 06.09.2005 №2807-IV«Про благоустрій населених пунктів» (далі - ЗУ №2807-IV) розділ 9 Тимчасового порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м.Сміла, затвердженого рішенням міської ради від 30.08.2012 №26-15/VI, вирішив затвердити перелік самовільно встановлених тимчасових споруд на території міста, що підлягають демонтажу, згідно з додатком №1, затвердив склад комісії з демонтажу згідно з додатком №2, уповноважив управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради та СКП «Комунальник» здійснити демонтаж самовільно встановлених ТС.

У згаданому Додатку 1 вказано 9 об`єктів, у т.ч. вказаний вище торгівельний кіоск позивача.

Зазначене спірне рішення зі всіма додатками опубліковане в газеті «СМІЛА» вип.№51-52(1303-1304) від 22 грудня 2021 року.

20.1202021 для позивача складено повідомлення щодо необхідності демонтувати у термін до 20.01.2022 кіоск та попереджено, що в іншому випадку його буде примусово демонтовано.

27.05.2022 відповідач 1 виніс спірне розпорядження №91р «Про демонтаж тимчасових споруд». Посилаючись на п.20 ч.4 ст.42 ЗУ №280/97-ВР, п.1 ч.4 ст.9 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - ЗУ №389-VIII) з урахуванням у т.ч. рішення виконавчого комітету від 09.12.2021 №556 «Про демонтаж тимчасових споруд», вирішив звільнити вулицю В`ячеслава Чорновола в м.Сміла від незаконно розміщених ТС, у т.ч. тих, що були встановлені, але не введені в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Для цього доручив Управлінню житлово-комунального господарства до 15.06.2022 вжити заходи щодо звільнення вказаної вулиці від незаконно розміщених ТС.

Того ж дня та 31.05.2022 на об`єкті торгівлі позивача залишені повідомлення про вказане вище рішення №556 з вимогою самостійно у термін до 30.05.2022 та 10.06.2022 відповідно провести роботи з демонтажу ТС та відновлення об`єктів благоустрою за вказаною адресою та повідомленням, що в іншому випадку споруду буде демонтовано примусово.

15.06.2022 представники управлінь виконавчого комітету Смілянської міської ради склали акт про демонтаж кіоска позивача. На ньому позивач власноручно написав про його отримання та відсутність претензій.

Того ж дня на адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшла вказана вище його позовна заява.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено ЗУ №2807-IV.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ №2807-IV благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. (ст.5 ЗУ №2807-IV).

Підпунктом 7 пункту "а" ч.1 ст.30 ЗУ №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЗУ №2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Отже, спірне рішення відповідача 2 стосується меж наданіх законом повноважень.

Оскільки спірні обставини стосуються кіоска позивача, суд урахував ч.2 ст.28 Закону України №3038-VI від 17.02.2011 «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - ЗУ №3038-VI), відповідно до якої ТС торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

ТС для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Частина 3 ст.28 ЗУ №3038-VI передбачає, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів». Згідно з ч.4 вказаної статті 28 розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Приписами ч.1 ст.3 ЗУ №2807-IV передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, зокрема, парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші).

На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони,кіоски тощо (п.5 ч.1 ст.16 ЗУ №2807-IV).

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 №244, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року №1330/20068 (далі - Порядок №244).

Так, підставою для розміщення ТС згідно з п.2.1 Порядку №244 є паспорт прив`язки ТС (додаток 1). Замовник, який має намір встановити ТС, звертається відповідно до п.2.2 до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Згідно з п.2.3 Порядку №244 до заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування/прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)/місцезнаходження ТС/контактна інформація) та напрям підприємницької діяльності. Цей перелік документів є вичерпним.

Відповідно до п.2.7. Порядку №244 паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Встановлені обставини спору свідчать про відсутність у позивача на вказаний кіоск паспорта прив`язки.

Згідно з п.2.30 Порядку №244 розміщення ТС самовільно забороняється.

Власники (користувачі) ТС зобов`язані підтримувати належний експлуатаційний стан ТС та відповідного технологічного обладнання, що використовується разом з ТС відповідно до вимоги п.2.31 Порядку №244.

Крім того, пунктом 2.29 Порядку №244 визначено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Відсутність паспорта прив`язки для ТС надає виконавчому комітету право вирішити питання демонтажу. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року в справі № 161/13645/16-а.

Отже, кіоск позивача, установлений самовільно без факту отримання паспорта прив`язки, підлягає демонтажу відповідно до вказаної норми.

Згидно зі ст.38 ЗУ №3038-VI разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Відповідно до висновку щодо аналізу вказаних норм права у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №465/249/15-а порядок та реалізація повноважень суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкта, що підлягає демонтажу. Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому ЗУ №3038-VI, за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини 3 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким положенням Конституції України кореспондують приписи статей 319, 328 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Сам факт використання тимчасової споруди значний проміжок часу без відповідних дозвільних документів не легітимізує таке користування та не може бути підставою для унеможливлення ініціювання процедури її знесення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №910/810/18.

Порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та тимчасових конструкцій, затверджено рішенням Смілянської міської ради від 30.08.2012 №26-15-УІ (далі - Порядок) (http://www.smila-rada.gov.ua/sites/default/files/26-15-vi.pdf)

Згідно з п.8.3 Порядку у разі самовільного встановлення ТС вона підлягає негайному демонтажу власником самостійно за власний рахунок. Якщо демонтаж самостійно не проведено, відповідно до п.8.4 власнику надсилається попередження з вимогою усунення порушення або демонтажу в семиденний строк. Якщо ж вимога не виконується, згідно з п.8.5 демонтаж проводиться за рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Порядок демонтажу врегульований нормами розділу 9 вказаного Порядку.

Верховний Суд наголошує на необхідності в такій категорії справ враховувати, що демонтаж самовільно розміщених ТС є крайнім заходом, якому має передувати вжиття уповноваженим суб`єктом інших заходів реагування, націлених на достеменне встановлення порушення в галузі благоустрою населених пунктів, його припинення та ліквідацію наслідків, якщо такі є. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № № 686/15823/16-а.

Встановлені обставини спору доводять дотримання відповідачем 2 процедури виявлення та застосування наслідку встановленого факту самовільного розміщення ТС позивача. Позивачу надіслані повідомлення та вимога про необхідність усунути порушення та позивач мав достатньо часу для цього. Отже, спірне рішення відповідач 2 обгрунтовано визнає самовільним ТС позивача, прийняте в межах, порядку та спосіб, що визначені чинними нормативно-правовими актами, правомірно. Оспорення всього рішення, що стосується не лише ТС позивача, а й інших суб`єктів господарювання, не обґрунтоване, позаяк безпосереднє порушення прав позивача щодо інших об`єктів не підтверджене доказами.

Щодо спірного розпорядження.

Міський голова згідно з ч.4 ст.42 ЗУ №280/97-ВР забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень. Тобто, перелік його повноважень у законі не вичерпний.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.9 ЗУ №389-VIII у період дії воєнного стану сільський, селищний, міський голова територіальної громади, на території якої не ведуться бойові дії та не прийнято рішення про утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів), виключно для здійснення заходів правового режиму воєнного стану може прийняти рішення, з обов`язковим інформуванням начальника відповідної обласної військової адміністрації протягом 24 годин, щодо звільнення земельних ділянок комунальної власності від незаконно розміщених тимчасових споруд, у тому числі тих, що були встановлені, але не введені в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.1 ЗУ №389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в Україні запроваджений указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний строк продовжено указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Верховна Рада підтримала продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Відповідний законопроект від 12.08.2022 №7664 прийнято 15 серпня 2022 року, тобто воєнний стан продовжено до 21 листопада 2022 року.

Згідно з п.3 Указу №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Отже, спірне розпорядження винесене відповідачем 1 організаційного змісту в межах наданих законом повноважень і є правомірним.

Заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

З огляду на результат вирішення спору судові витрати відповідно до вимог ст.ст.132-139 Кодексу адміністративного судочинства Україні (далі - КАС України) розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Смілянського міського голови Ананка Сергія Васильовича (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Незалежності, буд.37), Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Незалежності, буд.37; ) про визнання протиправними та скасування рішення від 09.12.2021 №556 «Про демонтаж тимчасових споруд» та розпорядження від 27.05.2022 №91р «Про демонтаж тимчасових споруд».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 21.10.2022.