Справа № 160/3368/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 травня 2022 р. Справа № 160/3368/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3368/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни, в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни (адреса: вул. Лесі Українки, буд. 41, смт. Томаківка, Томаківський р., Дніпропетровська область, 53500) ВП №17587212 від 02.02.2022 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: належним чином завірених копій документів, долучених до позовної заяви, для суду та відповідно до кількості учасників справи; належним чином завірених копій ордеру на надання правової допомоги серії АЕ№1126588 від 14.02.22 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; уточненого адміністративного позову з уточненим найменуванням відповідача відповідно до вимог ст.287 КАС України та його копій відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

11.04.2022р. до суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 21.02.2022р. подано уточнену позовну заяву, з належним чином завіреними копіями документів, долучених до неї, в якій в якості відповідача зазначено Томаківський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та в яких просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни (адреса: вул. Лесі Українки, буд. 41, смт. Томаківка, Томаківський р., Дніпропетровська область, 53500) ВП №17587212 від 02.02.2022 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2022р. прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3368/22 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні на 26.04.2022 року об 11:00 год.

Також вказаною ухвалою суду від 18.04.2022р. встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) до 25.04.2022 р., включно, та витребувано у Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у якості доказів у справі: завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №17587212, в тому числі розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №1187 від 02.02.2022 р. та постанову про накладення штрафу від 02.02.2022 року.

Крім цього, вказаною ухвалою суду задоволено клопотання позивача про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи, до участі в адміністративній справі №160/3368/22 та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 і встановлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача строк для подання письмових пояснень до 25.04.2022р., включно.

У судове засідання 26.04.2022р. представники сторін та третя особа не з`явилися, при цьому, у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення третьої особи про час, дату та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 28.04.2022р. на 13:00год.

27.04.2022р. до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У судове засідання 28.04.2022р. представники сторін та третя особа не з`явилися, при цьому, у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення третьої особи про час, дату та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 10.05.2022р. на 14:30год.

10.05.2022р. представники сторін та третя особа у судове засідання також не з`явилися, при цьому, у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення третьої особи про час, дату та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 25.05.2022р. на 15:00год.

25.05.2022р. від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 18.04.2022р. надійшли матеріали виконавчого провадження №17587212.

У судове засідання 25.05.2022р. представники сторін та третя особа не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Зважаючи на приписи ч.9 ст.205, ч. 3 ст. 268 та ч.4 ст.287 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки відсутня потреба заслуховувати свідків та експертів.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, що розглядається, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем оскаржується постанова старшого державного виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни у виконавчому провадженні №17587212 від 02.02.2022 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження №17587212, це виконавче провадження відкрито постановою старшого державного виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Макарової І.В. від 23.02.2010р. з примусового виконання виконавчого листа №2-114/10/0442, виданого 16.02.2010р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 у розмірі ј частини щомісячно з усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 починаючи з 20.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №17587212.

З вищевказаного виконавчого листа №2-114/10/0442, виданого 16.02.2010р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області, встановлено, що його видано вказаним районним судом на підставі та на виконання рішення цього суду в цивільній справі №2-114/10/0442 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, яке набрало законної сили 15.02.2010р.

Таким чином, в рамках цієї справи позивачем, як боржником у виконавчому провадженні №17587212, оскаржується рішення державного виконавця (постанова про накладення штрафу від 02.02.2022р.), винесене останнім при виконанні вказаного виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого листа, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення цього суду в цивільній справі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України.

З огляду на це, не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

За змістом приписів частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною третьою статті 287 КАС України визначено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до частини п`ятої статті 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, наведені норми закріплюють загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення і, відповідно, видав виконавчий документ.

Так, відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Аналіз наведених положень Закону №1404-VIII та ЦПК України свідчить, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення виключно до суду, який видав виконавчий документ. Тобто критеріями розмежування юрисдикції згідно з цим законом є суд, що видав виконавчий документ.

Як слідує з матеріалів справи, спірна постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу прийнята у зв`язку із наявністю у позивача, як у боржника у виконавчому провадженні №17587212, боргу по сплаті аліментів на виконання рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області в цивільній справі №2-114/10/0442 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, та виданого цим судом на підставі цього рішення виконавчого листа №2-114/10/0442 від 16.02.2010р., сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Отже, спірне рішення прийнято з підстав невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань з виконання рішення місцевого загального суду.

Тому для вирішення спору адміністративний суд, дотримуючись принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, має з`ясувати обставини і факти виконання позивачем рішення місцевого суду у цивільних правовідносинах щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини і оцінювати стан виконання рішення місцевого загального суду.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правової конструкції наведеної правової норми свідчить, що словосполучення у тому числі постанов державного виконавця про стягнення основної винагороди, <…> штрафів <…> (родовий відмінок) стосується словосполучення щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) (родовий відмінок), а не рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби (називний відмінок).

Тобто, наведені положення ч.2 ст.74 Закону №1404-VIII жодним чином не поширюють юрисдикцію адміністративних судів на оскарження власне постанов державного виконавця про накладення штрафів, а встановлюють компетенцію адміністративного суду до позовів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця щодо виконання перелічених постанов.

Таким чином, у разі якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року в справі № 213/2012/16 (провадження № 14-13цс18).

Отже, постанова про накладення штрафу може бути оскаржена сторонами виконавчого провадження виключно до суду, який видав виконавчий документ у межах відкритого виконавчого провадження на підставі такого виконавчого документу.

Зважаючи на те, що предметом цього позову є саме оскарження позивачем, який є стороною виконавчого провадження (боржником), з постановою державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесеною в рамках виконавчого провадження №17587212, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №2-114/10/0442, виданого 16.02.2010р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області, на підставі рішення цього суду в цивільній справі, ухваленого за правилами ЦПК України, про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, а, отже, фактично позивачем оскаржується рішення державного виконавця, винесене під час примусового виконання судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд має відбуватися за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, а саме: Томаківським районним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Частиною 2 статті 239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд доходить висновку про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст. ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №160/3368/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу закрити.

Роз`яснити позивачеві, що він може звернутися з такою позовною заявою в порядку цивільно-процесуального законодавства до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відповідно до приписів ч.2 ст.239 КАС України не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя: О.М. Турова