Справа № 320/11008/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року № 320/11008/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» до Київської митниці Державної митної служби України (далі - Київської митниці Держмитслужби), у якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №/2021/000046/2 від 29.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товару, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) та на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надано митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей. Проте, відповідач безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.

Також позивач наголошує, що надана ним довідка перевізника про вартість транспортних витрат є належним доказом витрат на перевезення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 залишено без руху позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що додані позивачем до митної декларації документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

У свою чергу позивач у відповіді на відзив підтримав вимоги позовної заяви та просив суд задовольнити позов. При цьому позивач наголосив, що специфікацію від 16.07.2021 ним було подано до митного органу, про що сам відповідач і зазначив у відзиві. Також, на думку позивача, контролюючий орган неправомірно обрав резервний метод, оскільки були підстави для визначення митної вартості за, передбачений статтею 57 МК України або за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Від митного органу надійшли заперечення на відповідь на візив, у яких вказано, що специфікація надана лише після направлення декларантові електронного повідомлення. Крім того, звернута увага на те, що рахунок від 17.07.2021 не містить ніяких даних, окрім номера рахунку, дати і суми, що підлягає сплаті.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» (, місцезнаходження: 08129, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, 49) зареєстроване як юридична особа 20.10.2020, номер запису 000020266 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» (покупець) та компанією PROFF PLASTIK SAN. VE TIC. LTD.STI. (продавець) укладено контракт № 4-А, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується умовах поставки FOB (Інкотермс-2010) поставити якісний товар, вироблений продавцем, в порт Стамбул на палубу судна, визначеного покупцем в кількості, асортименті і за цінами, вказаними в рахунках-фактурах для кожної поставки, а покупець зобов`язується оплатити товар.

Асортимент, технічна характеристика, та ціна товару, передбачені в специфікаціях і змінюються лише за погодженням обома сторонами.

На виконання вказаного контракту 12.03.2021 продавцем було виставлено продавцем 16.07.2021 було виставлено Comercial Invoice №, відповідно до якого фактична вартість партії товару, яка поставляється становить 20335,13 долара США.

На поставку товару позивачем подано відповідачу електронну митну декларацію №А100330/2021/327531 від 19.07.2021, відповідно до якої було ввезено:

1. Речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби з пластмас:

арт. PF261610 Поличка у ванну, кутова, пластикова POLITE - 240 шт.;

арт. PF2601620 Кошик плетений «Lux», для зберігання пластиковий KULAG - 48 шт.,

арт. PF2601840 Плічки дитячі, пластикові EASY - 1560 шт.;

арт. PF2601840 Плічки «Slim», пластикові (набір 12 шт.) VINDEX - 1708 шт.;

арт. PF2601833 Коробка для зберігання речей, пластикова VINDEX - 72 шт.;

арт. PF2608544/26011854 Вішалка «TRENDY» для одягу пластикова EASY - 3320 шт.;

арт. PF2601849/26011880 Набір 3-плічки «Wooden Design» VINDEX - 7464 шт.;

арт. PF2601868 Плічка «Slim», пластикові (набір 12 шт.) VINDEX - 868 шт.;

Виробник PROFF PLASTIK SAN VE TIC LTD.STI.

Країна виробництва - TR

2. Вироби призначені для прибирання в домашньому господарстві:

арт. PF2601204 Запаска до швабри VINDEX - 120 шт.;

арт. PF2601206 Складна швабра - набір «Tpio» VINDEX- 96 шт.;

Виробник PROFF PLASTIK SAN VE TIC LTD.STI.

Країна виробництва - TR

3. Посуд та прибори столові або кухонні, виготовлені із пластмас:

арт. PF2601404 Універсальна кухонна підставка - органайзер POLITE - 80 шт.;

арт. PF2601434 Друшляк подвійний VINDEX - 192 шт.;

арт. PF2601436 Друшляк для овочів овальний VINDEX - 125 шт.;

арт. PF2601447 Друшляк із ручкою VINDEX - 240 шт.;

арт. PF2601844 Кошик з ручками VINDEX - 125 шт.;

арт. PF2601845 Кошик «FLEXY» з ручками VINDEX - 125 шт.;

Виробник PROFF PLASTIK SAN VE TIC LTD.STI.

Країна виробництва - TR

4. Меблі з пластмаси:

арт. PF2601814 Полиця для взуття Преміум, чорна VINDEX - 20 шт.;

арт. PF2601815 Полиця для взуття Преміум, коричнева VINDEX - 52 шт.;

арт. PF2601816 Полиця для взуття, чорна VINDEX - 900 шт.;

арт. PF2601819 Полиця для взуття Ратан, чорна VINDEX - 300 шт.;

арт. PF2601819 Полиця для взуття Ратан, коричнева VINDEX - 300 шт.;

арт. PF2601817 Полиця для взуття, коричнева VINDEX - 200 шт.;

Виробник PROFF PLASTIK SAN VE TIC LTD.STI.

Країна виробництва - TR

5. Вироби побутові з чорних металів, призначені для використання в домашньому господарстві:

арт. PF2601916 Смітник металевий з педаллю, 5 л - 16 шт.;

арт. PF2601916 Смітник металевий з педаллю, 12 л - 42 шт.;

арт. PF2601916 Туалетний набір, металевий - 420 шт.;

Виробник PROFF PLASTIK SAN VE TIC LTD.STI.

Країна виробництва - TR.

На підтвердження митної вартості вказаних вище товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією №А100330/2021/327531 відповідно до вимог МК України подано:

- інвойс від 16.07.2021 №;

- автотранспортна накладна від 17.07.2021;

- пакувальний лист від 16.07.2021;

- сертифікат про походження товару від 16.07.2021 №;

- довідка на транспортні витрати та відсутність страхування вантажу від 19.07.2021 № 175;

- контракт від 12.03.2021 № 4-А;

- додаткова угода до контракту від 08.07.2021 № 2.

За результатом розгляду поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» документів для підтвердження заявленої у митній декларації №А100330/2021/327531 митної вартості митний орган направив електронне повідомлення наступного змісту: Документи, подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: 1) пунктом 2.2 договору № 4-А передбачено, що вартість товару встановлюється у специфікації, яку не надано до митного оформлення; 2) для підтвердження витрат на транспортування надано довідку від 19.07.2021 № 175, яка не підтверджує транспортні витрати.

Керуючись своїм правом, передбаченим частинами другою та третьою статті 53, статтями 54 та 57 МК України, митним органом повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 8) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 9) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 10) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом 28.07.2021 року направлено митному органу заяву щодо надання пояснень та додаткових документів, надіслано митному органу:

- пакет супровідних документів по поставці (експортна декларація, комерційний інвойс, сертифікат про походження товару, пакувальний лист)

- специфікація від 16.07.2021;

- прайс- лист та каталог товарів виробника;

- транзитний супровідний документ від 17.07.2021 № 21TR4036;

- висновок ДП «Держзовнішінформ» від 22.07.2021 № 113/284;

- ВМД №А100070/2021/314544 від 01.03.2021 та ВМД №А1003000/2020/41179 від 09.09.2020;

- інвойс від 10.02.2021 №та інвойс від 22.08.2021 №;

- договір від 12.02.2021 № 2021/1396-ГЛ про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- договір від 04.12.2018 № ФП-000287/18 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- рахунок на оплату від 17.07.2021 № 392000;

- заявка на міжнародне експедирування вантажу.

Відповідач за результатом розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №А100000/2021/000046/2 від 29.07.2021, яким митний орган, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товарів № № 1, 3, 4 в митній декларації №/2021/327531 скоригував до рівня відповідно за товар № 1 до 27463,31 долара США, за товар № 3 до 1083,05 долара США та за товар № 4 до 18535,74 долара США.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідач у пункті 33 зазначив наступне.

Наданий рахунок на оплату від 17.07.2021 № 3920000 неможливо ідентифікувати з даною поставкою товару. Наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» від 22.07.2021 № 113/284 прийнятий до уваги, проте не може бути підставою для визначення митної вартості, оскільки експерт посилається на інформацію з мережі Інтенрнет щодо цін на продукцію в Україні та не враховує цінову інформацію в країні експорту. Також декларант у заяві від 28.07.2021 № 17 повідомив, що надати інші додаткові документи не має можливості

Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 МК України.

Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, побідних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної митної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості.

Рішенням про коригування митної вартості товарів № /2021/000046/2 від 29.07.2021 відповідач визначив митну вартість товару за шостим (резервним) методом.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач, з урахуванням коригувань, подав нову додаткову митну декларацію №/2021/327803 від 29.07.2021 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач у порядку, визначеному частиною восьмою статті 55 МК України, звернувся до відповідача із заявою про прийняття та розгляд додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються від 02.08.2021 вих. № 20, у якій просив протягом п`яти робочих днів з дати отримання заяви винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» у відповідній декларації та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості №А100000/2021/000046/2 від 29.07.2021.

Розглянувши звернення позивача митний орган, листом від 16.08.2021 №7.8-3/15/13/4009, відмовив у скасуванні спірного рішення.

Не погодившись таким рішенням відповідача, позивач звернувся із цим позов до суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Вказаною статтею передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Вказана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі № 21-591а15.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З оскаржуваного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №/2021/000046/2 від 29.07.2021, що в ньому не вказана конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією №А100330/2021/327531 від 19.07.2021.

Судом встановлено, що відповідач скоригував лише митну вартість товару № № 1, 3, 4 за митною вказаною декларацією при цьому визнавши митну вартість товару № 2 та № 5 за цією ж митною декларацією на підставі поданих позивачем до митного оформлення спірного товару документів, а тому суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Підставою коригування митної вартості товару став висновок митного органу про те, що наданий позивачем рахунок на оплату від 17.07.2021 № 3920000 неможливо ідентифікувати з даною поставкою товару, яка підлягала декларуванню.

Судом встановлено, що у вказаному рахунку на оплату міститься посилання на договір від 12.02.2021 № 2021/1396-ГЛ та на МД-45 від 12.07.2021 (заявка на міжнародне перевезення вантажу), а сума оплати за організацію міжнародних перевезень та плата експедитору по маршруту м. Стамбул (Туреччина) по м/п Порубне співпадає із сумами, вказаними у довідці про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу.

Посилання митного органу на те, що довідка від 19.07.2021 № 175 не підтверджує транспортні витрати, підлягає відхиленню, оскільки що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Крім того, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 13.08.2021 № 232, яким сплачено транспортні послуги за договором від 12.02.2021 № 2021/1396-ГЛ.

Суд враховує, що вказане платіжне доручення не надавалось митному органу, проте посилання у ньому на рахунок від 17.07.2021 № 3920000, свідчить про достовірніть наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару.

Стосовно доводів відповідача, про те, що висновок ДП «Держзовнішінформ» від 22.07.2021 № 113/284 не містить аналізу ринку аналогічної продукції при імпорті з країни експорту, суд зазначає, що вказані підстави не доведені, а експертний висновок не відноситься до основних документів, які підтверджують митну вартість товару в розумінні положень частин другої та третьої статті 53 МК України, а носить виключно інформаційний характер.

Суд критично ставиться до посилання в оскаржуваному рішенні, як на підставу коригування митної вартості, повідомлення декларанта про відсутність можливості надати інші документи, оскільки відповідачем не вказано ненадання товариством яких конкретно документів призвело до невизнання заявленої позивачем митної вартості.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Проте, в рішенні про коригування митної вартості товарів №/2021/000046/2 від 29.07.2021 зазначено лише номери та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим відповідно до норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Враховуючи встановлені обставини, висновки митного органу щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вимог частини другої вказаної статті, відповідачем будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну

Натомість, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №/2021/000046/2 від 29.07.2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн згідно із платіжним дорученням від 27.09.2021 № 395.

Оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частиною четвертою статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

В свою чергу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн позивачем до суду були надані наступні докази: копія договору про надання професійної правничої допомоги від 02.08.2021 № 02/08/2021-2, акт виконаних за вказаним договором від 17.08.2021, квитанція до прибуткового касового ордера на 7500,00 грн, довіреність від 02.08.2021, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копія посвідчення адвоката.

Згідно з актом виконаних робіт до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.08.2021 № 02/08/2021-2, адвокатом надано наступні послуги:

1) ознайомлення з Рішенням Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару та пакетом документів, який надавався клієнтом державному органу перед прийняттям рішення - 1000,00 грн;

2) юридичний аналіз судової практики зі спірного питання; формування правової позиції щодо оскарження рішення в судовому порядку - 1500,00 грн;

3) збір письмових доказів - 500,00 грн;

4) складання позовної заяви клієнта до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару - 3500,00 грн;

5) консультації клієнта щодо порядку сплати судового збору - 200,00 грн;

6) складання клопотання про витребування доказів - 800,00 грн.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

З урахуванням викладеного та вимог співрозмірності, суд вважає, що достатньою до відшкодування позивачу сумою витрат на надання професійної правничої допомоги, є 3500,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 14, 73- 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №/2021/000046/2 від 29.07.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» (, місцезнаходження: 08129, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, 49) судовий збір у розмірі 2270,00 грн та 3500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, 8-а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.