Справа № 560/7750/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7750/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладене у формі листа від 13.07.2022 №5613-5259/В-03/8-2200/22;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового підземного стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період навчання позивача з 01.09.1987 по 12.06.1991 у Торезькому гірничому технікумі імені О.Ф. Засядька; періоди роботи на Шахті імені Л.І. Лутугіна з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 здійснивши перерахунок розміру пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 23.05.2022, тобто з дати призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні періоди стажу підтверджуються належним чином оформленими документами, а їх не зарахування до страхового стажу порушує право позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що оскаржені періоди роботи на ОСОБА_2 не враховані до пільгового стажу за Списком №1, оскільки відсутні довідки уточнюючі пільговий характер роботи та відомості про атестацію.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду з 01.09.1987 по 12.06.1991, оскільки Торезький гірничий технікум імені О.Ф. Засядька відноситься до закладів вищої освіти, а не до професійно-технічної. Період навчання з 01.09.1987 по 12.06.1991 перетинається із спірними періодами роботи, зазначеними у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Вказує, що в пенсійного органу відсутні підстави для врахування довідок №48 та №20 від 22.04.2021 про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих філіалом "Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугина" Державного унітарного підприємства Донецької народної республіки для призначення пенсії на пільгових умовах.

Звертає увагу на те, що вимога призначити пенсію з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є передчасною.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача на Шахті ім. Л.І. Лутугіна (28.05.1990 - 03.07.1990, 24.12.1990 - 01.07.1991, 02.07.1991 - 31.12.1998, 18.12.2000 - 31.12.2000, 27.12.2001 - 31.01.2002) та періоду навчання у Торезькому гірничому технікумі імені О.Ф. Засядька (01.09.1987 - 12.06.1991), оскільки не надано документів про атестацію робочих місць в періоди роботи на шахті, а період навчання накладається на інші періоди страхового стажу, які вже зараховано позивачу. Також Торезький гірничий технікум імені О.Ф. Засядька відноситься до закладів вищої освіти, а не професійно-технічної.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано в відповідача докази, але вимоги ухвали не виконано.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 витребувано повторно в Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області докази. Вимоги ухвали виконані позивачем.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін та про залучення третьої особи на стороні відповідача відмовлено. Залучено до участі у справі №560/7750/22 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.05.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно з частиною 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивач в період з 01.09.1987 по 12.06.1991 навчався у Торезькому гірничому технікумі імені О.Ф. Засядька, а також працював на Шахті імені Л.І. Лутугіна в періоди з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не враховано зазначені періоди роботи.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо правильності обчислення розміру пенсії.

Листом від 13.07.2022 №5613-5259/В-03/8-2200/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства про пенсійне забезпечення.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

До пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи на Шахті імені Л.І. Лутугіна з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001, оскільки відсутні довідки уточнюючих пільговий характер роботи та відомості про атестацію робочого місця.

Щодо цього суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивач надав довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 22.01.2021 №20 та від 22.01.2021 №48, довідки про розмір заробітної плати від 22.04.2022 №12-05-260 та від 22.04.2022 №12-05-261. Зазначені довідки та копії наказів видані філіалом "Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугина" державного унітарного підприємства Донецької народної республіки, тобто, установи, діючої на непідконтрольній території.

Відповідач зазначає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Тому зазначені документи не враховані.

Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд виходить з такого.

До вказаних правовідносин застосуванню належать так звані "Намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Крім того, суд звертає увагу, що інформація, яка міститься у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 22.01.2021 №48 стосується періодів позивача на посадах, передбачених Списком №1, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 31.07.2002, а в довідках про розмір заробітної плати від 22.04.2022 №12-05-260 та від 22.04.2022 №12-05-261 інформація отримана з основних особових рахунків за 1990 - 1999 роки. Тобто, відомості, які зафіксовані у довідках, випливають із змісту документів, які були складені до моменту тимчасової втрати контролю Україною над указаною територією. При цьому доказів щодо їх недостовірності відповідачами не надано.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з правовою позицією ЄСПЛ, викладеною у пункті 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

З огляду на викладене, а також зважаючи на гарантоване статтею 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії позивача та обчисленні пільгового стажу протиправно не врахувало довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 22.01.2021 №48 та довідки про розмір заробітної плати від 22.04.2022 №12-05-260 та від 22.04.2022 №12-05-261.

Аналогічна позиція щодо необхідності врахування таких документів при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії випливає також й з змісту постанов Верховного Суду від 12.04.2021 у справі №359/3315/17 та від 12.04.2021 у справі №263/16714/16-а.

Водночас, періоди, зазначені у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 22.01.2021 №20 не стосуються спірних періодів. Тому відсутні підстави для твердження про необхідність її врахування пенсійним органом у межах спірних правовідносин.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001, відповідачі посилаються також на те, відсутні відомості про атестацію робочих місць.

Щодо вказаних доводів відповідачів, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Тобто, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, строків її проведення, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зважає на надані позивачем копії наказів щодо проведення атестації робочих місць, які слід враховувати з врахуванням наведеного.

Тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 до пільгового стажу.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду навчання у Торезькому гірничому технікумі імені О.Ф. Засядька (01.09.1987 - 12.06.1991), суд зазначає наступне.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 та диплому НОМЕР_2 позивач в період з 01.09.1987 по 12.06.1991 навчався у Торезькому гірничому технікумі імені О.Ф. Засядька та здобув кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 39 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна за змістом вимога міститься в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 №1240.

Зі змісту наведених норм слідує, що зарахування періоду навчання до пільгового стажу у повній мірі залежить від того, чи була особа працевлаштована протягом навчання або протягом трьох місяців після закінчення навчання на роботу за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Відповідно до запису трудової книжки №6 позивач з 02.07.1991 прийнятий на роботу гірничого робітника очисного забою.

Тобто між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією відсутня перерва, що перевищує три місяці, а тому, до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, слід зарахувати періоди з 01.09.1987 по 27.05.1990 та з 04.07.1990 по 23.12.1990.

Суд вважає відсутніми підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів навчання з 28.05.1990 по 03.07.1990 та з 24.12.1990 по 12.06.1991, оскільки ці періоди навчання перетинаються із спірними періодами роботи, зазначеними в трудовій книжці НОМЕР_1 (запис №1 з 28.05.1990 по 03.07.1990 та запис №3 з 24.12.1990 по 01.07.1991), необхідність зарахування яких до пільгового стажу позивача вже встановлена у цій справі. У протилежному випадку відбудеться штучне збільшення стажу за рахунок подвійного зарахування періодів.

При цьому, суд вважає помилковим ототожнення позивачем листа від 13.07.2022 №5613-5259/В-03/8-2200/22 з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Зазначеним листом позивача лише повідомлено про результати розгляду його звернення від 20.06.2022 щодо правильності обчислення розміру пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 при призначенні пенсії позивачу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Суд зазначає, що позивачу з 23.05.2022 призначена пенсія на пільгових умовах за Списком №1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії враховано 10 років 8 місяців 3 дні стажу на підземних роботах за Списком №1.

Разом з тим, позивач не звертався до пенсійного органу щодо здійснення перерахунок розміру пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 23.05.2022, тобто, з дати призначення пенсії. Як наслідок, вказане питання відповідачами не вирішувалось.

Також матеріали справи не містять будь-якого рішення або іншого волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що свідчили б про намір не застосовувати наведені норми права після зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 23.05.2022, тобто з дати призначення пенсії, є передчасними та в їх задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, суд враховує, що право на зарахування до пільгового стажу періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 позивач мав станом на час призначення йому пенсії.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 23.05.2022 з урахуванням зарахування до пільгового стажу періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки останній протиправно не зарахував періоди до пільгового стажу позивача при призначенні пенсії. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 при призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001 до пільгового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 23.05.2022 з урахуванням зарахування до пільгового стажу періодів з 01.09.1987 по 27.05.1990, з 28.05.1990 по 03.07.1990, з 04.07.1990 по 23.12.1990, з 24.12.1990 по 01.07.1991, з 02.07.1991 по 31.12.1998, з 18.12.2000 по 31.12.2000, з 27.12.2001 по 31.01.2001.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, Одеська область, 65012 , код ЄДРПОУ - 20987385)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк