Справа № 280/2809/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2809/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 ( суддя першої інстанції Максименко Л.Я.) в адміністративній справі №280/2809/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати визнати бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по невиплаті компенсації (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період служби в нічний час з 16 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року протиправною; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію (грошове забезпечення) за службу (роботу) в нічний час 16 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року в розмірі денного грошового ОСОБА_1 за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час; визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції по невиплаті ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 01 березня 2020 року по теперішній час в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити інспектору взводу 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 додаткову доплату до його грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 01 березня 2020 року по теперішній час в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум за цей період.

Вимоги позову обґрунтовуються тим, що позивач проходить службу на посаді інспектора взводу 1 роти тактико - оперативного реагування Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. За час проходження служби за період з 16 квітня 2016 року по 30 червня 2018 року йому не було виплачено грошове забезпечення за проходження служби у нічний час. Стверджує, що специфікою його служби є саме нічні чергування до яких він залучається з самого початку перебування на службі в поліції в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується Довідкою обліку несення служби в нічний час ОСОБА_1 за період з 16.04.2016 - по 18.02.2020.

Також вказує, що за час проходження служби за період з 01 березня 2020 року і по день подання адміністративного позову до суду, забезпечував життєдіяльність населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 01 березня 2020 року по теперішній час. Але, йому не була встановлена додаткова доплата до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. Посилається на те, що листом від 07 лютого 2022 року за вих. № 3137/41/5-2022 Департамент патрульної поліції Національної поліції України повідомив, що зазначені кошти позивачу були виплачені лише в липні, серпні та грудні 2020 року та лише в липні 2021 року. Вважає бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по невиплаті грошового забезпечення за проходження служби у нічний час за з 16 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року та по невиплаті позивачу також додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення, протиправною.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року позовну заяву задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 16 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року. Зобов`язано Департамент Патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 16 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З апеляційною скаргою звернувся позивач в якій зазначив, що суд першої інстанції не в повному обсязі необ`єктивно та невсебічно дослідив матеріали справи, суд не врахував того що з 01.03.2020 року і по теперішній час, йому не було встановлено додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян), яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 року.

З урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з наступного

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, ОСОБА_1 , проходить службу на посаді інспектора взводу 1 роти тактико - оперативного реагування Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.

Листами від 31.01.2022 та від 07.02.2022 Департамент патрульної поліції повідомив позивачу, що він у період з 07.11.2015 по 31.12.2017 до служби в нічний час не залучався, тому підстави для доплати за службу в нічний час відсутні. Зазначив також, що за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 позивачу нараховано та виплачено доплату за службу у нічний час у сумі 6254,32 грн. Також відповідач вказав, що ОСОБА_1 здійснено доплату до грошового забезпечення у 2020 році на загальну суму 53130,71 грн., у 2021 році на загальну суму 10412,71 грн., заборгованість з виплати вказаної допомоги відсутня.

З посиланням на те, що за час проходження служби позивачу не було виплачено грошове забезпечення за проходження служби в нічний час та доплату до його грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян), що ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що доплата до грошового забезпечення, передбачена Постановою №375, належна не усім поліцейським, які мають спілкування та контакти з населенням, а лише тим, які у період карантину забезпечували життєдіяльність населення - правопорядку і безпеки громадян, шляхом виконання завдань із поточного контролю за перебуванням осіб в місцях самоізоляції, контролю на вулицях, у парках, інших громадських місцях, забезпечення контролю за виконанням протиепідемічних вимог під час здійснення пасажирських перевезень та інших функцій забезпечення безпеки та порядку з метою дотримання правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», за наявності поданих списків та інших доказів, які би свідчили про задіяння конкретних поліцейських у відповідні дні та час у виконанні таких заходів, що повинні були бути подані за наявності підстав у визначеному порядку керівником. На додаткову доплату за Постановою № 375 мають право, зокрема, лише поліцейські, які внаслідок забезпечення життєдіяльності населення мають з ним безпосередній контакт. Позивач отримував доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою №375, у 2020 році у сумі 53130,71 грн. (у липні, серпні, грудні) та у 2021 році ( у липні) 10412,71 грн., що ним не заперечувалось. Отже, позивачем не обґрунтовано та не доведено, що в інші періоди, зокрема, коли не було здійснено доплату до грошового забезпечення він забезпечував життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. При цьому, надані до матеріалів справи копії графіків несення служби особового складу батальйону № 2 УПП, не підтверджують вказаниих обставин, а лише свідчать про факт несення служби батальйоном № 2 УПП.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375) установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п.п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок № 485).

У пункті 1 Порядку № 485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку № 485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Суд першої інстанції належним чином дослідив подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про те, що такими не доведено залучення позивача у період з 01.03.2020 по теперішній час до забезпечення правопорядку і безпеки громадян, що зумовлює безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку, що позивач не має права на встановлення у зазначений період додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Оскільки матеріали справи не містять доказів відповідності позивача критеріям приналежності до поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, відповідач діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 в адміністративній справі №280/2809/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва