Справа № 160/4002/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/4002/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року (головуючий суддя: Озерянська С.І.) по адміністративній справі №160/4002/22 , розглянутій в спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 21.02.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Соборного ВДВС), в якому просить суд визнати дії державного виконавця по накладенню обтяження по виконавчому провадженню № 42366072 на всю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а не на долю боржника - протиправними; скасувати обтяження № 14124894 накладене всю квартиру, розташовану за вищезазначеною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вчинені державним виконавцем дії по накладенню арешту та обтяження на квартиру за вищезазначеною адресою, яка належить на праві спільної власності позивачу та 3 особам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а не на долю боржника ОСОБА_3 , не відповідають вимогам діючого законодавства.

У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову внаслідок правомірності дій державного виконавця.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про права власності на житло від 20.01.1998 року № 1/440-98, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

18.02.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано по справі № 201/14761/13ц про стягнення з 3 особи ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 800 грн. щомісяця, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 28.11.2013 року.

За виконавчим листом 04.03.2014 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції( далі державним виконавцем Жовтневого ВДВС) відкрито виконавче провадження № 42366072.

10.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме майно та нерухоме майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ним же 12.04.2016 року внесено обтяження за № 14124894 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на все нерухоме майно ОСОБА_3 .

На запит ОСОБА_1 листом Соборного ВДВС № 21478/3 від 20.12.2021 року позивача повідомлено про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/14761/13 ц від 18.02.2014 року за рішенням суду, арешт майна боржника ОСОБА_3 , та внесення 12.04.2016 року за № 14124894 обтяження на квартиру АДРЕСА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зазначені дії відповідача оскаржені позивачем в судовому порядку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі- Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1404- VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1,2 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч.7 ст. 26 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Частинами 1,6 ст. 48 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Положеннями ст. 50 Закону №1404- VIII передбачено порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи, яке здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно з приписами ч.1-3 ст. 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно матеріалів справи

Викладене свідчить, що державний виконавець Жовтневого ВДВС у виконання приписів Закону № 1404-VІІІ на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь матері дитини ОСОБА_2 , здійснив комплекс заходів, направлених на виконання судового рішення, в тому числі 10.03.2016 року виніс постанову про арешт майна 3 особи по справі боржника ОСОБА_3 , якою накладено арешт на все належне йому нерухоме майно ( АДРЕСА_1 ) та заборонено здійснювати відчуження майна, що належить боржнику, ним же 12.04.2016 року внесено обтяження за № 14124894 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на все нерухоме майно ОСОБА_3 .

Згідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 11.02.2010 року, із змінами і доповненнями(далі Закон N 1878-VI)дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5) обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину;

В силу викладеного обтяження речових прав на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної власності позивачу та 3 особам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , як заборона розпорядження та/або користування нерухомим майном, є наслідком арешту нерухомого майна ОСОБА_3 за постановою державного виконавця від 10.03.2016 року в межах виконання судового рішення про стягнення аліментів, яка діє до теперішнього часу.

Задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій державного виконавця по накладенню обтяження по виконавчому провадженню № 42366072 на квартиру, та скасування обтяження не відновить порушеного права власності позивача на цей об`єкт нерухомості, тим самим не буде досягнута мета ефективного захисту його прав згідно приписів ст.2 КАС України.

Належним способом захисту речових прав на нерухоме майно позивача ОСОБА_1 є звернення до суду із позовом в порядку цивільного судочинства про скасування арешту на приналежну йому частку в квартирі АДРЕСА_2 .

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані.

В силу викладеного підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року по адміністративній справі №160/4002/22 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати постановлення, та не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно пп.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай