Справа № 500/3021/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3021/22

20 жовтня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №СМУ2174/1490/АВ/П/ ПТ/СПТД-ФС від 05 жовтня 2021 року, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 240000,00 грн.

В обґрунтування позовних вказано, що відповідно до направлення №465/4.5 від 27.08.2021, посадовими особами відповідача проведено позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його місцезнаходженням та місцями проведення діяльності.

Позивач зазначає, що в ході інспекційного відвідування 8-ми (восьми) торгових точок ФОП ОСОБА_1 головним державним інспектором Климик А. В. виявлено порушення щодо допущення до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «до» укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу, а також виявлено порушення щодо допущення працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до роботи без повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу.

Результати інспекційного відвідування зафіксовано в Акті №СМУ2300/1490/АВ від 10.09.2021, на підставі якого, винесено оскаржувану постанову №СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 05 жовтня 2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 240000,00 грн.

Позивач вважає, що проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування спеціалістами Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці відбулося без законних на те підстав, оскільки зазначені в Направленні №465/4.5 від 27.08.2021 підстави не відповідають підставам проведення позапланового заходу, що визначений статтею 6 Закону №877-V, а тривалість інспекційного відвідування терміном 10 робочих днів суперечить частині четвертій статті 6 Закону №877-V.

Також позивач казав, що Акт №СМУ2300/1490/АВ від 10.09.2021, складений та підписаний одноособово головним державним інспектором Климик А.В., що є порушенням, на переконання позивача, частини четвертої статті 7 Закону №877-V, так як згідно направлення з на проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, - посадових осіб, які проводили вказане інспектування було троє.

Щодо суті виявлених порушень, позивач зазначає, що йому не зрозумілі описані в акті відповідача порушення, оскільки ним представлено усі документи в підтвердження працевлаштування працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та повідомлення податкового органу про прийняття усіх найманих працівників на роботу, в тому числі працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач вказує, що відповідачем не вказано яким чином ним встановлено факт допуску працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до моменту укладення з ними трудових договорів позивача, як і не надано доказів у підтвердження факту неналежного повідомлення органів ДПС про прийняття на роботу тих чи інших найманих працівників.

За наведених обставин, позивач вважає накладений на нього штраф безпідставним та незаконним, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 22.08.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

05.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, керуючись статтею 12 Конвенції №81, статтею 16 Конвенції № 129 та статті 259 КЗпП України, за результатами аналізу інформації, отриманої з листа ГУ ДПС у Луганській області від 18.08.2021 №7376/5/12-32- 12-07 та службової записки головного державного інспектора відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління №891 від 27.08.2021, Міжрегіональним управлінням винесено Наказ від 27.08.2021 № 1628 «Про проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » у період з 30.08.2021 по 10.09.2021.

Відповідач зазначив, що посадовими особами Міжрегіонального управління без перешкод розпочато проведення інспекційного відвідування позивача та складено вимогу про надання документів, якою позивача зобов`язано надати Міжрегіональному управлінню відповідні документи.

Відповідачем вказано, що серед документів, наданих на виконання вимоги, ним виявлено порушення щодо строків подання повідомлення до територіального органу Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, які підтверджують наявність трудових відносин з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також порушення щодо допуску до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, які підтверджують наявність трудових відносин, зокрема, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідач констатував, що під час проведення інспекційного відвідування позивача виявлено порушення законодавства про працю в частині «фактичного допуску 4 працівників до роботи без оформлення трудового договору».

Окрім цього, у відзиві представником відповідача вказано, що ФОП ОСОБА_1 здійснив дії щодо працевлаштування вказаних осіб (направлення повідомлення та видання наказів стосовно прийняття на роботу) одразу ж після того, як інспектори праці розпочали проведення інспекційного відвідування.

Такі дії позивача, за твердженням відповідача, вказують на те, що він умисно ухилявся від працевлаштування працівників, але усвідомлюючи можливість понести покарання у вигляді штрафу, швидко намагався усунути недоліки в оформленні трудових відносин. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником відповідача наголошено, що Міжрегіональне управління не має можливості надати копії відповідних документів, оскільки вся документація по Луганській області залишилася на території, непідконтрольній державній владі України (арк. справи 45-48).

09.09.2022, на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив відповідача (арк. справи 53-54).

15.09.2022, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій він просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні №68201589 на підставі виконавчого документа - постанови Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, - до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі оскільки постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.01.2022 старшим державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жуковим Д.О. відкрито виконавче провадження №68201589 з примусового виконання Постанови № СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, яка оскаржується в межах даної судової справи.

Ухвалою від 16.09.2022, суд ухвалив зупинити дію постанови Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 05.10.2021 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 240000,00 грн - до набрання законної сили рішенням суду у справі №500/3021/22.

18.10.2022, на адресу суду позивачем надано клопотання про долучення доказів, а саме: копій трудових договорів та наказів (розпоряджень) про прийняття на роботу працівників (арк. справи 70-78).

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (арк. справи 20 зворот).

Відповідно до Довідки від 18.07.2022 №6117- позивач є внутрішньо переміщеною особою із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (арк. справи 25 зворот).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, керуючись статтею 12 Конвенції №81, статтею 16 Конвенції № 129 та статтею 259 КЗпП України, за результатами аналізу інформації, отриманої з листа ГУ ДПС у Луганській області від 18.08.2021 №7376/5/12-32- 12-07 та службової записки головного державного інспектора відділу контролю Східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління №891 від 27.08.2021 відповідачем винесено наказ від 27.08.2021 № 1628 «Про проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » у період з 30.08.2021 по 10.09.2021 за місцем провадження діяльності позивача.

Так, на виконання наказу від 27.08.2021 № 1628, відповідно до направлення від 27.08.2021 №465/4.5, головних державних інспекторів відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління Климик А.В., Башинську О.В. та заступника начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління Чабарова А.В. направлено на проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування за такими адресами, а саме:

місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

місце проведення діяльності: АДРЕСА_3 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_4 , кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_4 , кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_5 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », АДРЕСА_6 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, перехрестя проспекту Центральний та АДРЕСА_7 , кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_7 , кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (арк. справи 32).

На примірнику зазначеного направлення від 27.08.2021 №465/4.5, який міститься в матеріалах судової справи, позивачем вчинено запис про його отримання 30.08.2022.

Як слідує з матеріалів справи, та не спростовано сторонами, - в ході проведення інспекційного відвідування, посадовими особами відповідача складено вимогу про надання документів, якою позивача зобов`язано надати Міжрегіональному управлінню відповідні документи.

За результатом проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці позивачем відповідачем складено акт №СМУ2300/1490/АВ від 10.09.2021 (м. Сєвєродонецьк), у якому зроблено відмітку про те, що позивачем подано відповідні заперечення щодо проведеного заходу та складеного акту (арк. справи 21-22).

Так, відповідачем в акті про результати проведеного заходу державного контролю зазначено, що під час дослідження наданих на вимогу суб`єкта владних повноважень документів з питань додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника(ів) до роботи без оформлення трудового договору встановлено наступне:

« ОСОБА_2 працює продавцем згідно наказу від 29 серпня 2021 року №19 з 31 серпня 2021 року за графіком роботи з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з двома плаваючими вихідними, заробітну плату отримує готівкою, проходила з роботодавцем інструктаж з питань охорони праці та проходила медичний огляд. З працівником підписано трудовий договір, є наказ про прийняття до роботи, та повідомлення про прийняття працівника на роботу подано ФОП до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, а саме 29 серпня 2021 року щ 12 год. 07 хв.

Знаходилася на робочому місці та виконувала обов`язки продавця до 31 серпня 2021 року.

ОСОБА_3 працює продавцем згідно наказу від 29 серпня 2021 року №18 з 31 серпня 2021 року за графіком роботи з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з двома плаваючими вихідними, заробітну плату отримує готівкою, проходила з роботодавцем інструктаж з питань охорони праці та проходила медичний огляд. З працівником підписано трудовий договір, є наказ про прийняття до роботи, та повідомлення про прийняття працівника на роботу подано ФОП до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, а саме 29 серпня 2021 року щ 12 год. 07 хв.

Знаходилася на робочому місці та виконувала обов`язки продавця до 31 серпня 2021 року.

ОСОБА_5 працює продавцем з 30 серпня 2021 року за графіком роботи з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з двома плаваючими вихідними, заробітну плату отримує готівкою, проходила з роботодавцем інструктаж з питань охорони праці та проходила медичний огляд. З працівником підписано трудовий договір, є наказ про прийняття до роботи, та повідомлення про прийняття працівника на роботу подано ФОП до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою під час роботи працівника, а саме: 30 серпня 2021 року о 12 год. 36 хв.;

ОСОБА_4 працює продавцем з 30 серпня 2021 року за графіком роботи з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з двома плаваючими вихідними, заробітну плату отримує готівкою, проходила з роботодавцем інструктаж з питань охорони праці та проходила медичний огляд. З працівником підписано трудовий договір, є наказ про прийняття до роботи, та повідомлення про прийняття працівника на роботу подано ФОП до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою лише після закінчення роботи працівника, а саме: 30 серпня 2021 року щ 18 год. 42 хв.».

Відповідачем зроблено висновок про те, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , в порушення частини третьої статті 24 КЗпП та абзацу першого Постанови № 413, допущено до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, а також допущено до роботи працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без повідомлення про прийняття працівника на роботу власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Одночасно з складанням акту 10.09.2021, головним державним інспектором відділу контролю північно-східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління Климик Аллою Володимирівною, складено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ2300/1490/АВ/П від 10.09.2021, який було отримано позивачем особисто 10.09.2021 (арк. справи 24-25).

Також, головним державним інспектором відділу контролю північно-східного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління Климик Аллою Володимирівною, 10.09.2021 складено Протокол про адміністративне правопорушення №СМУ2300/1490/АВ/В/ПТ, в якому вказано про вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого статтею 41 КУпАП (порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці) (арк. справи 28-29).

15.09.2022, позивачем подано заперечення на акт №СМУ2300/1490/АВ (арк. справи 21-22).

Також позивачем, подано відповідачу Скаргу від 20.09.2022 про визнання протиправним і скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ2300/1490/АВ/П від 10.09.2021 (арк. справи 26-27).

05.10.2021, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, відповідачем, на підставі акту №СМУ2300/1490/АВ від 10.09.2021 про результати проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сферах праці, винесено оскаржувану постанову №СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 05.10.2021, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 240000,00 грн та зобов`язано протягом місяця його сплатити до Державного бюджету України (арк. справи 30).

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся із даним позовом в суд.

Згідно з частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно із підпунктом 6 пункту 4 Положення №96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що Управління Держпраці наділено контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю.

Відповідно до статті 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною четвертою статті 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Відповідно до абзацу 1 Постанови №413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Згідно преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V), цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 цього ж Закону встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №877, заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частиною п`ятою вказаної вище статті Закону №877, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Зміст цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`яті статті 2 Закону №877 та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, звертатись до інших норм Закону №877.

Водночас суд враховує, що на цей час немає Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон №877, незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №809/799/17 та від 09.07.2020 у справі №818/585/17.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі - порядок №823, тут і далі в редакції, яка діяла на момент проведення позапланового заходу державного контролю).

Згідно з пунктом 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктом 3 пункту 5 Порядку №823 визначено, що підставою для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до пункту 8 Порядку №823, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Згідно з підпунктом 1, 6 пункту 10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право, серед іншого, під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

За змістом пункту 13 Порядку №823, під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право, зокрема: перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта інспекційного відвідування; вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед поданням акта інспекційного відвідування для підпису об`єктом відвідування або уповноваженою ним посадовою особою; перед підписанням акта інспекційного відвідування бути поінформованим про свої права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Пунктами 24, 25 Порядку №823 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

Оцінюючи в контексті наведених вище норм законодавства викладені позивачем у позовній заяві аргументи щодо порушення відповідачем процедури проведення заходу державного контролю, а також відсутності у позивача порушень законодавства про працю, описаних в акті інспекційного відвідування, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 у справі №804/2956/17 дійшов висновку, що, даючи оцінку рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку, що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки, чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки з її предметом. Тобто, з`ясування дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) є важливим питанням в аналогічних спорах та передує вирішенню спору по суті встановлених органом Держпраці правопорушень.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності з`ясування судом дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) також підтримана Верховним Судом у постановах від 07.06.2021 у справі №520/1814/19, від 04.08.2021 у справі №814/409/18 та від 08.12.2021 у справі №460/718/19.

З огляду на наведене суд насамперед надає правову оцінку доводам позивача щодо порушення відповідачем процедури проведеного заходу державного контролю та перевіряє чи є такі порушення (у разі їх наявності) підставою для визнання такого заходу державного контролю незаконним.

Як слідує з матеріалів справи та не спростовується сторонами, відповідачем вручено позивачу примірник направлення на проведення інспекційного відвідування, примірник акту №СМУ2300/1490/АВ від 10.09.2021, Протоколу про адміністративне правопорушення №СМУ2300/1490/АВ/В/ПТ та Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ2300/1490/АВ/П від 10.09.2021, який було отримано позивачем особисто 10.09.2021.

Згідно пункту 18 Порядку №823, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

В матеріалах справи містяться докази подання позивачем заперечення на акт інспекційного відвідування, так як і скарга про визнання протиправним і скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю.

Натомість, відповідачем не представлено, а судом не здобуто жодних доказів у підтвердження того, що суб`єктом владних повноважень розглянуто подані позивачем заперечення (зауваження) на акту перевірки та скаргу на винесений припис.

Разом з тим, позивач зазначає, що не отримував жодного повідомлення від відповідача - Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про розгляд питання про накладення на нього штрафних санкцій, як і не отримав оскаржуваної постанови №СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 05 жовтня 2021 року про накладення штрафу.

При цьому суд зазначає, що в примірнику вказаної постанови, яку долучено до матеріалів судової справи, відсутня відмітка про вручення постанови позивачу та відсутні докази направлення такої постанови засобами поштового чи іншого зв`язку на адресу позивача.

Згідно пунктів 2-4 Порядку №509 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників (абзац 5 пункту 2).

Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункту 3)

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (пункт 4).

При цьому, суд враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі №640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю».

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, Порядок №823 вважається таким, що втратив чинність з дня набрання законної сили судовим рішенням від 28.04.2021 у справі №640/17424/19, тобто з 14.09.2021.

До прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 21.08.2019 №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», пунктами 3, 6, 7 передбачалось, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Втім, Порядком №823, який втратив чинність 14.09.2021, пункти 5-8 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу були виключені.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем одержано матеріали інспекційного відвідування за результатами яких складено акт та повідомлено, що за виявлені порушення законодавства про працю, передбачено відповідальність за частиною другою статті 265 КЗпП України.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №420/9061/20 сформовано такі висновки:

«У ст.3 Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» серед основних принципів здійснення державного нагляду міститься принцип відкритості та прозорості.

Критерій урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене, насамперед, у справах, де передбачається прийняття "несприятливих" адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи. Головне управління Держпраці у відповідній області як будь-який інший орган державної влади повинно застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо у тому разі, коли воно матиме несприятливі наслідки для особи.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 року у справі №813/3415/18, досліджуючи питання обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення, зробив висновок про те, що санкції за порушення законодавства про працю та зайнятість населення співмірні з покараннями за злочини.

При цьому, слід наголосити, що вказані санкції є фінансовою відповідальністю (за висновком Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2020 року у справі №260/1743/19), а не кримінальною».

У справі, що розглядається, на позивача накладено штраф у розмірі 240000,00 грн. Вказана сума штрафу є значною для суб`єкта господарювання.

Між тим, Верховним Судом у постанові від 04.05.2022 у справі №300/3288/20 вказано, що особі, до якої застосовуються такі суттєві розміри штрафу в якості відповідальності за порушення законодавства про працю, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України.

Верховний Суд також зазначив, що виключення пунктами 6, 7 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу не може нівелювати право особи на участь у процесі прийняття рішення про притягнення її до відповідальності.

Застосовуючи вказаний підхід до обставин цієї справи, суд враховує, що доказів, які б свідчили про поінформованість позивача про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу, матеріали справи не містять.

Вказане не спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву, а жодних інших заяв, в тому числі по суті справи, відповідачем до суду не подано.

Суд зазначає, що вказана обставина є самостійною підставою для скасування постанови про накладення штрафу, як такою, що прийнята з порушенням пункту 3 та пункту 9 частини другої статті 2 КАС України. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 31січня 2019 року у справі №809/799/17 та від 17 березня 2021 року у справі №500/2878/18, від 12 червня 2019 року у справі № 813/3415/18, від 5 серпня 2019 року у справі № 814/2473/17 та від 13 травня 2020 року у справі № 804/5031/17, від 15 січня 2021 року у справі № 1340/3731/18, 10 серпня 2022 року у справі №640/8301/19.

Щодо інших доводів, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, то, з огляду на вищевказані мотиви, якими суд керується, вирішуючи цю справу, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), № 36548/97, пункт 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

Суд зазначає, щодо інших доводів, які викладені у позовній заяві суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) та не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені позивачем, оскільки вони з огляду на незабезпечення відповідачем дотримання положень пункту 3 та пункту 9 частини другої статті 2 КАС України не є визначальними для прийняття рішення у даній справі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2400,00 грн згідно платіжного доручення від 17.08.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову №СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 5 жовтня 2021 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 240000 (двісті сорок тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (місцезнаходження: вул. Прокоф`єва, 82, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.