Справа № 600/1482/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1482/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом CVA TRANS GLOBAL SRL до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

CVA TRANS GLOBAL SRL (далі - позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить: визнати протиправною тa скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (нині Вiддiл державного нагляду (контролю) у Чepнівeцькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті) про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.05.2021 року серії СЕ № 235689.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно оскаржуваної постанови водієм Nicosin Alexei порушено вимоги ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою СЕ № 235689 від 06.05.2021, оскільки остання прийнята із грубим порушенням вимог законодавства, а адміністративно-господарський штраф винесений відносно нього безпідставно, без з`ясування будь-яких обставин справи.

На думку позивача, відповідачем не виконано обов`язки контролюючого органу відповідно до приписів Порядку № 1567, а саме повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення.

Крім того, позивач зазначав, що чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Водночас, заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, тому, на думку позивача, на нього не може бути накладений штраф відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» за відсутність такого дозволу.

В той же час, в позовній заяві позивачем не заперечувався факт перевищення габаритно-вагових параметрів під час перевезення вантажу.

За вказаною позовною заявою, ухвалою суду від 05.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду заяву про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено такий строк.

Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека), який є правонаступником Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, з урахуванням документів наданих під час перевірки.

Позивач правом, передбаченим ст. 163 КАС України, не скористався, відповідь на відзив до суду не надав, пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення або визнання не навів.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

У власності позивача перебував транспортний засіб марки VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

02.05.2021 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Мамалига-Крива" митного поста «Кельменці» працівниками митниці здійснено ваговий контроль транспортного засобу комерційного призначення марки VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить перевізнику «CVA TRANS GLOBAL SRL», адреса Moldova, mun. Chisinau, str.Sarmizegetusa, 53, під керуванням водія ОСОБА_1 , який переміщував вантаж «Картопля» з Польщі в Республіку Молдова (пункт пропуску при в`їзді на митну територію України «Рава-Руська-Хребенне»).

Про результати габаритно-вагового контролю Буковинська митниця Держмитслужби України повідомила Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом від 05.05.2021 № 7.2-08/1/7.2-28.3/03/6, а саме про встановлення перевищення навантаження на строєну вісь.

До листа додано: результат зважування; копія СMR б/н; копія дозволу № 00948; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В ході перевірки, проведеної на підставі вказаного листа Буковинської митниці Держмитслужби, посадовими особами Укртрансбезпеки виявлено перевезення водієм транспортного засобу «VOLVO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажу з перевантаженнями на строєну вісь - 24,31 т при нормативно допустимій - 22,00 т, що здійснювалося без дозволу щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

На підставі чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 02.05.2021, на підставі листа Буковинської митниці Держмитслужби № 7.2-08/1/7.2-28.3/03/6 вiд 05.05.2021, посадовими особами Укртрансбезпеки складено: акт № 269915 проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здiйснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.05.2021, акт № 038484 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрiв вiд 06.05.2021, довідку № 0064589 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вiд 06.05.2021, розрахунок № 038484 від 06.05.2021 плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі акту № 269915 від 06.05.2021, в.о. заступника начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 06.05.2021, за допущення позивачем порушення вимог ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № СЕ235689, відповідно до якої з CVA TRANS GLOBAL SRL стягнуто штраф у розмірі 17000,00 грн.

Доказів надіслання (вручення) вказаної постанови позивачу, відповідач до суду не надав.

З матеріалів справи видно, що оскаржувану постанову позивач отримав тільки 24.01.2022 на адвокатський запит.

Не погоджуючись з правомірністю винесення вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся із позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 3 Закону № 2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Питання щодо організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовані ст. 53 Закону № 2344-III.

Так, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ч. 1 ст. 53 Закону № 2344-III).

При виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж (ч. 5 ст. 53 Закону № 2344-III).

Частиною 4 ст. 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (станом на дату прийняття оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 60 Закону № 2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Аналогічні положення щодо великовагових та великогабаритних транспортних засобів наведені у Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі - Правила № 30, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема згідно пунктів 2, 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, згідно пункту 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Так, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до підпунктів 4, 5, 5-1 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктами 7-14 Порядку № 879 передбачені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю, а пунктами 15-25 Порядку № 879 - вимоги до габаритно-вагового контролю.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 15-22 Порядку № 879).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Отже, з наведеного видно, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.

Розглядом справи по суті встановлено, що 02.05.2021 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Мамалига-Крива" митного поста «Кельменці» здійснено ваговий контроль транспортного засобу комерційного призначення марки VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить перевізнику «CVA TRANS GLOBAL SRL», адреса Moldova, mun. Chisinau, str.Sarmizegetusa, 53, під керуванням водія ОСОБА_1 , який переміщував вантаж «Картопля» з Польщі в республіку Молдова (пункт пропуску при в`їзді на митну територію України «Рава-Руська-Хребенне»).

За результатами габаритно-вагового контролю встановлено перевищення навантаження на строєну вісь 24,31 т, при нормативно допустимій - 22,00 т, про що Буковинська митниця Держмитслужби України повідомила Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом від 05.05.2021 № 7.2-08/1/7.2-28.3/03/6.

Отже, безпосередньо габаритно-ваговий контроль здійснено не посадовими особами органу Укртрансбезпеки, а митного органу у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Мамалига-Крива" митного поста «Кельменці».

З огляду на наведене суд зазначає, що пунктом 37 Порядку здійснення посадовими особами митних органів контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1040 (далі - Порядок № 1040, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі встановлення посадовою особою під час здійснення митного контролю транспортного засобу (крім транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів) під час виїзду з України перевищення його вагових та (або) габаритних параметрів порівняно з визначеними законодавством більш як на 2 відсотки митний орган інформує про таке перевищення за допомогою електронних засобів зв`язку відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки та здійснює пропуск транспортного засобу через митний кордон України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що габаритно-ваговий контроль автомобіля марки VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить перевізнику «CVA TRANS GLOBAL SRL», проведено посадовою особою митного органу у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Мамалига-Крива" митного поста «Кельменці» з дотриманням вимогам Порядку № 1040.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 02.05.2021, на підставі листа Буковинської митниці Держмитслужби № 7.2-08/1/7.2-28.3/03/6 вiд 05.05.2021, посадовими особами відповідача складено: акт № СЕ 269915 проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здiйснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.05.2021, акт № 038484 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрiв вiд 06.05.2021, довідку № 0064589 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вiд 06.05.2021, розрахунок № 038484 від 06.05.2021 плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Дослідженням акту № СЕ269915 від 06.05.2021 встановлено, що під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" в результаті перевищення транспортним засобом, який належить позивачу, вантажу, нормативно-вагових параметрів понад 10 %, але не більше 20 %, відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий відповідним органом або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Як зазначалося раніше, згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (станом на дату прийняття оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У цій справі при здійсненні обчислення встановлених за результатом проведеної перевірки показників перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, судом встановлено, що згідно чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 02.05.2021 визначено п`ять осей транспортного засобу, з яких згідно схеми типу транспортного засобу осі № 3, № 4 та № 5 є строєними, загальне навантаження на такі строєні осі вказана 24,31 т, що перевищує нормативно допустиме навантаження у 22,44 т.

Проведеною відповідачем перевіркою встановлено перевищення вагових обмежень транспортного засобу, що належить позивачу, а саме на строєну вість 24,31 т, що на 10,5 % перевищує нормативно визначені 22 т.

З огляду на встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд погоджується з твердженням відповідача, що у спірних правовідносинах позивач міг здійснювати міжнародні перевезення вантажів за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень або внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу.

Оскільки проведеною перевіркою встановлено перевищення позивачем вагових норм транспортного засобу понад 10 % (перевищення склало 10,5 %), а саме перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на строєну вісь 24,31 т, при нормативно визначених 22 т, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху та за відсутності відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентним органом, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову № СЕ 235689 від 07.04.2020, якою застосовано до позивача штраф у сумі 17000,00 грн.

Твердження позивача щодо не встановлення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III відповідальності за перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових або габаритних параметрів без дозволу, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 48 Закону № 2344-III імперативно передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Диспозиція вказаної вище статті не містить зауважень щодо виду вантажу, який перевозиться: подільний чи неподільний.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 33 Закону України «Про автомобiльнi дороги», в редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин та прийняття оскаржуваної постанови, дає підстави дійти висновку, що законодавством яке регулює спірні правовідносини не встановлено жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (сипучі вантажі, рідини, подільний чи неподільний вантаж, тощо).

Суд звертає увагу на те, що законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого /подільного/ (картоплі). Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, позивач, як перевізник, зобов`язаний враховувати дозволенi навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподiл маси вантажу на осі, змiну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з вiдповiдними технічними параметрами.

Автомобільний перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перенавантаження на вісі транспортного засобу, в даному випадку, на строєну вiсь бiльше 22 т.

У разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (1000 х 17,00 грн).

Таким чином, наведена вище нормативна Закону не передбачає звільнення автомобільного перевізника від відповідальності за час перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Стосовно тверджень позивача щодо невиконання відповідачем приписів Порядку № 1567 в частині повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення, суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно- господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

При цьому, суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Позивач під час розгляду справи по суті, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд відхиляє, оскільки вони не спростовують порушення ним вимог ст. 53 Закону № 2344-III, відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 згаданого Закону.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 - 77, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову CVA TRANS GLOBAL SRL до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2022.

Найменування сторін:

позивач - CVA TRANS GLOBAL SRL» (Республіка Moldova, mun. Chisinau, str.Sarmizegetusa, 53, ЄДРПОУ );

відповідач Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (вул. Чернівецька ,1Г, с. Магала, Чернівецький район, Чернівецька область, ).

Суддя В.К. Левицький