Справа № 308/3347/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 308/3347/22 пров. № А/857/9770/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Лучинця Олександра Вацлавовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 18.03.2022р. про повернення позовної заяви представника адвоката Лучинця Олександра Вацлавовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Лемак О.В.; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 18.03.2022р. м.Ужгород; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 18.03.2022р. повернуто позивачу громадянину Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 в порядку п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України позовну заяву представника адвоката Лучинця О.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, спонукання до вчинення певних дій (а.с.16).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Лучинець О.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви (а.с.30-34).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що на виконання ухвали суду від 09.03.2022р. про залишення позовної заяви без руху представником позивача було подано 14.03.2022р. до суду заяву із поясненнями щодо адреси проживання позивача, представлені завірені копії документів.

За таких обставин вказані судом недоліки були усунуті вчасно; суду були надані копії документів, що містяться в особовій справі позивача та знаходяться у відповідача.

Отже, суд дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, через що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311, ч.2 ст.312 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 04.03.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Лучинець О.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській обл. № 10 від 23.02.2022р. про примусове повернення з України іноземця та заборону в`їзду в Україну строком на три роки; зобов`язати відповідача анулювати відповідні штампи на сторінках паспортного документа позивача (а.с.1-8).

Ухвалою суду від 09.03.2022р. залишено вказану позовну заяву без руху для усунення визначених судом недоліків в 2-хденний строк з дня отримання копії цієї ухвали; до таких недоліків судом віднесено відсутність відомостей щодо місця проживання/перебування позивача (при цьому зазначена лише адреса для листування); додані до матеріалів справи документи не завірені належним чином.

14.03.2022р. представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої місцем фактичного проживання позивача є АДРЕСА_1 ; іншої адреси немає. До цієї заяви заявником долучені завірені копії документів, що були додані до позовної заяви (а.с.14-15).

Згідно ухвали суду від 18.03.2022р. заявлений позов повернуто позивачу громадянину Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , оскільки недоліки позовної заяви не усунуті, незважаючи на заяву представника позивача від 14.03.2022р. (а.с.16).

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що судом першої інстанції передчасно прийнято ухвалу про повернення позовної заяви, оскільки у встановлений строк представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема, після отримання 11.03.2022р. через засоби електронного зв`язку копії ухвали суду від 09.03.2022р. про залишення позовної заяви без руху представник позивача скерував 14.03.2022р. до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (з додатками).

Таким чином, представником позивачем в установлені судом строки та у визначений процесуальним законом спосіб були вжиті заходи для виконання ухвали суду від 09.03.2022р. та усунення недоліків позовної заяви в частині надання відомостей про місце проживання/перебування позивача, представлення завірених копій додатків до позову.

Щодо недоліків, які слугували підставою для повернення позовної заяви, колегія суддів звертає увагу на те, що представленими доказами позивачем доведено факт усунення таких недоліків як неналежне оформлення позовної заяви.

Водночас, законодавцем не формалізовано шляхи усунення недоліків позовної заяви, при цьому спосіб усунення недоліків повинен зазначатися в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Представником позивачем обраний такий спосіб усунення недоліків позовної заяви як подання окремої письмової заяви та копій підтверджуючих документів.

Водночас, зміст скерованих позивачем документів дозволяє суду з`ясувати всі необхідні відомості стосовно даних позивача - громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 .

Також із змісту ухвали суду від 18.03.2022р. про повернення позовної заяви не видається за можливе з`ясувати, які саме недоліки, на думку суду, не були усунуті представником позивача.

Вказані обставини та докази у їх сукупності свідчать, що в цьому випадку в діях позивача та його представника не вбачаються ознаки невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Отже, виносячи оскаржувану ухвалу від 18.03.2022р., суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин, обмежившись лише формальною констатацією факту невиконання позивачем вимог суду.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви представника адвоката Лучинця О.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, а відтак не відповідає вимогам закону.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000р. та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 8 ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи зазначені положення законодавства, обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви представника адвоката Лучинця О.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , в розглядуваному випадку призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Лучинця Олександра Вацлавовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 18.03.2022р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 308/3347/22 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 20.10.2022р.