Справа № 280/7699/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7699/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №280/7699/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та зобов`язати перерахувати розмір пенсійних виплат позивача із зарахуванням періоду роботи з 05.08.1974 по 20.07.1977 на посаді медичної сестри анестезістки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1 у подвійному розмірі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачу виплату недоотриманої суми пенсійних нарахувань, починаючи з 01.10.1999 по день фактичного вчинення перерахунку розміру пенсійних виплат.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням періоду роботи з 05.08.1974 по 20.07.1977 на посаді медичної сестри анестезістки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1 у подвійному розмірі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зарахуванням періоду роботи з 05.08.1974 по 20.07.1977 на посаді медичної сестри анестезістки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1 у подвійному розмірі, починаючи з 01.07.2021. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи в подвійному розмірі на посаді медсестри анестезістки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1 з 05.08.1974 по 20.07.1977.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 12.08.2021 №10981-9691/П-02/8-0800/21 відмовила позивачці в зарахуванні періоду роботи з 05.08.1974 по 20.07.1977 у Залізничній лікарні станції Запоріжжя-1 на посаді медсестри анастезістки у подвійному розмірі стажу, з огляду на те, що згідно в трудовій книжці позивачки запис за вищезазначений період оформлено не належним чином (без зазначення, в якому відділенні працювала). В той же час пенсійний орган вказав, що зазначений період зараховано до страхового стажу у календарному обчисленні.

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо відмови ОСОБА_1 у здійснені перерахунку та виплати пенсії із зарахуванням до стажу роботи позивача у подвійному розмірі періоду роботи в Залізничній лікарні станції Запоріжжя-1 з 05.08.1974 по 20.07.1977 починаючи з 01.07.2021.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до норм ч.4. ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В той же час, згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

В свою чергу з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивачка в період з 05.08.1974 по 20.07.1977 працювала на посаді медсестри анастезистки Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1.

Згідно довідки КНП «Міська лікарня № 1» ЗМР від 02.07.2021 за № 01-10/527, позивачка працювала на посаді медсестри анастезистки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1, з 05.08.1974 по 20.07.1977.

При цьому відповідач, відмовляючи у зарахуванні періоду стажу у подвійному обчисленні, зазначає про відсутність підстав для зарахування в подвійному розмірі стажу роботи у хірургічному відділенні Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1 у період роботи з 05.08.1974 по 20.07.1977, оскільки в трудовій книжці запис за вищезазначений період оформлено не належним чином, оскільки у вказаному записі не зазначено відділення, в якому працювала позивачка.

В той же час, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» № 841 від 11.06.1986 року, яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» № 303 від 08.10.1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Рекомендаціями (п.1) передбачено організацію анестезіологічних груп в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток.

Положенням (п.п.1,4) передбачено створення в лікувально-профілактичних закладах різних підрозділів служби анестезіології, в тому числі анестезіологічні групи.

Отже, приписами вищевказаного Наказу МОЗ України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих Всесвітньою організацією охорони здоров`я із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 10.09.2002 №10.03.67/100, від 28.05.2002 №10.02.2011/450 і від 21.06.2002 № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це визначено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також листом Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, визначено, що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Таким чином, відсутність наказу про створення анестезіологічної групи, не внесення цих відомостей в штатний розпис лікарні, а відповідно, і в трудові книжки працівників анестезіологічної служби, не може бути підставою порушення законних прав ОСОБА_1 , яка у період з 05.08.1974 по 20.07.1977 фактично працювала на посаді медичної сестри-анестезистки хірургічного відділення, що підтверджується довідкою КНП «Міська лікарня № 1» ЗМР, трудовою книжкою позивача, хоча цей факт юридично не був оформлений адміністрацією лікарні.

Приписами ч.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а за частиною четвертою статті 24 Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, до стажу в подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права та обставини справи, період роботи позивача з 05.08.1974 по 20.07.1977 на посаді медсестри анастезистки хірургічного відділення Залізничної лікарні станції Запоріжжя-1, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», повинен бути зарахований пенсійним органом у подвійному розмірі при призначені пенсії.

Крім того, з урахуванням приписів ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач із заявою про перерахунок пенсії звернулась 02.07.2021 року, тому перерахунок та виплата пенсії з зарахуванням до стажу роботи позивача у подвійному розмірі періоду роботи в Залізничній лікарні станції Запоріжжя-1 з 05.08.1974 по 20.07.1977 повинні бути здійснені починаючи з 01.07.2021.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №280/7699/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов