Справа № 320/6985/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2022 року м.Київ № 320/6985/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и в:
29.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 24.02.2022 року в частині, яким солдата ОСОБА_1 , водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , визнано призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач призваний на військову службу по мобілізації згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначено, що згідно зі статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, особи, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Відтак, оскільки позивач має на утриманні троє неповнолітніх дітей, згоди на проходження військової служби не надав, а отже вважає дії та накази протиправними.
Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.
Крім того, ухвалою суду від 15.08.2022 судом витребувано від відповідача докази по справі: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 24.02.2022 відносно ОСОБА_1 , з доказами ознайомлення з даним наказом та підстав його прийняття; інформацію щодо згоди/погодження ОСОБА_1 на проходження ним військової служби; копію особової справи ОСОБА_1 ; копію службової картки ОСОБА_1 .
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення копії ухвали та позовної заяви на поштову адресу, витребувані судом докази не надав.
З наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №040 слідує, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви позивачем не отримано, та поштове відправлення повернуто на адресу суду з підстави відсутності адресату за вказаною адресою.
Згідно з ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Третя особа, також своїм правом надати пояснення не скористалась, про відкриття провадження у справі була проінформована шляхом направлення копій ухвали та позовної заяви на її поштову адресу.
З наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №059 слідує, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано третьою особою 25.08.2022.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства країни у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_3 , виданим 21.06.2001 Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області.
Як зазначає у позовній заяві позивач, 24.02.2022 бажаючи долучитися до оборони країни та дізнавшись, що в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України і введенням воєнного стану, в будівлі Білоцерківської міської ради відбувається комплектування добровольчого формування, яке мало б стати військово-цивільною складовою територіальної оборони Білоцерківської територіальної громади, він прийшов до будівлі Білоцерківської міської ради з метою стати членом цього добровольчого формування та вважав, що його участь у територіальній обороні обмежуватиметься чергуванням на блок-постах та копкою окопів, а сам він переважно буде знаходитись вдома та допомагати дружині виховувати трьох неповнолітніх дітей.
Проте позивача, без направлення на медичний, професійний та психологічний відбір (перевірку), відвезли до військової частини НОМЕР_1 , де повідомили, що тепер він буде виконувати обов`язки водія.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 24.02.2022 року, солдата ОСОБА_1 , ВОС-790037, визнано таким, що призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду водія господарчого відділення у взвод матеріально-технічного забезпечення військової частини.
Пізніше, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 37 від 01.04.2022 року, солдата ОСОБА_1 , водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення призначено водієм стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-790037А, штатно-посадова категорія «солдат».
02.05.2022 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби командиру ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив його звільнити з лав Збройних сил України у зв`язку з сімейними обставинами та додав документи про народження трьох неповнолітніх дітей.
Також, звернувся зі скаргою до Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону щодо його мобілізації, однак, у відповідях від 13.05.2022 та від 26.05.2022 зазначено про відсутність порушень чинного законодавства при прийнятті його на військову службу.
Вважаючи протиправними дії щодо призову його до військової служби, мобілізації та переміщення до військової частини та проходження військової служби, а також накази в цій частині, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Згідно з Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до статті 4 частин 5 та 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 22.10.2018, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією.
Так, ОСОБА_1 виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей: син ОСОБА_2 2015 року народження, син ОСОБА_3 2008 року народження та син ОСОБА_4 2005 року народження.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції чинній на час призову позивача на військову службу) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).
Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних в нормі закону.
З огляду на викладене, на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Єдиний виняток - його згода, при умові, що військова служба буде за місцем проживання позивача.
Будь-який доказів, що позивач дав згоду на проходження військової служби відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не було з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 , не підлягає до призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є батьком, який виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей.
Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач, приймаючи рішення щодо прийняття ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, тобто протиправно.
Згідно з вимогами статті 77 частини 1 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
За правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.
За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до копії квитанції від 29.07.2022 № 2541-8311-9099-0779 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 992,40 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 .
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 24.02.2022 у частині, яким солдата ОСОБА_1 , водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , визнано призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ - АДРЕСА_1 ) виключити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.