Справа № 640/16693/22
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2022 року м. Київ № 640/16693/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мамедова Ю.Т., ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 ( далі - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації (далі - відповідач), у якому позивач просить:

- визнати бездіяльність Київської обласної військової адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Київської обласної Держаної Адміністрації протиправною;

- зобов`язати Київську обласну військову адміністрацію в особі Департаменту соціального захисту населення Київської обласної Державної Адміністрації повторно видати ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС у 1986 році категорії 2 «А» серія НОМЕР_2 від 12.12.1991 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати щодо витрат на Професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Так, згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В свою чергу, суд звертає увагу, що предметом спору в даному випадку позивач вказує, зокрема, втрату посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС у 1986 році категорії 2 «А». Позивач зазначає, що вказане посвідчення у нього викрали в серпні 1998 року, після чого вжив всіх необхідних дій, зокрема, звернувся з відповідною заявою до відділення міліції, здійснив відповідну публікацію в газеті.

У подальшому, 02 листопада 1998 року ОСОБА_1 звернувся до заступника голови комісії, начальника управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської АЕС Примаченка М.І. з заявою про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 «А».

18 березня 1999 року ОСОБА_1 відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд зазначає, що фактичне рішення за наслідками розгляду заяви позивача датується 18 березня 1999 року, проте позивач звернувся до суду лише 30 вересня 2022 року, тобто зі значним спливом часу, а саме більше 20 років.

Водночас, як вже зазначалось судом вище, відповідно до приписів статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, у разі пропуску встановленого чинним процесуальним законодавством строку на звернення до суду має право подати заяву про поновлення такого строку, однак, з аналізу наданих позивачем до суду документів вбачається, що останнім не було подано такої заяви та не було надано до суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, що на переконання суду, дає підстави для висновку про пропущення позивач встановленого чинним процесуальним законодавством строку.

Суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Крім того, судом, з аналізу наданої до суду позивачем позовної заяви було встановлено неналежність формування змісту позовних вимог, зокрема, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Суд зазначає, що у прохальній частині, позивач просить суд визнати бездіяльність Київської обласної військової адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Київської обласної Держаної Адміністрації протиправною.

Водночас, формулюючи вказану позовну вимогу, позивач не зазначає у чому полягає бездіяльність відповідача та яку саме бездіяльність він просить визнати протиправною.

В той же час, суд не може брати на себе повноважень щодо трактування позовних вимог на свій розсуд під час вирішення справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом:

- подання до суду заяви про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою, в якій зазначити підстави, з яких позивач просить визнати їх поважними, разом з доказами поважності причин його пропуску;

- приведення позивачем формулювання та змісту викладених у позовній заяві позовних вимог у відповідність з п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, шляхом їх уточнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122-123, 160, 161, 168, 169, 171, 241-243, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Ю.Т. Мамедова