Справа № 640/969/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м. Київ № 640/969/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа: Головного управління ПФУ в м. Києві, Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві
про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ПФУ в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому позивачка просить суд: зобов`язати відповідача сформувати та подати до третьої особи подання про повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 17 929,70 грн., сплаченого відповідно до квитанції №29408071 від 12.11.2020 року.

Позивачка просить стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений за квитанцією від 13.01.2021 №30358118, та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., сплачені відповідно до квитанції від 13.01.2021 №30358255.

Ухвалою судді Мамедовой Ю.Т. від 21.01.2021 відкрито провадження по справі.

28.04.2022 розпорядженням керівника апарату суду № 256 справу передано на повторний розподіл, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мамедова Ю.Т.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов 28.04.2022 розподілено на суддю Кармазіна О.А.

Ухвалою від 29.04.2022 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А.

Позиція позивачки.

Позивачка зазначає, що на підставі посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2020 р., ОСОБА_1 придбала у власність квартиру під номером АДРЕСА_2 .

За погодженням сторін, продаж квартири вчинено за 1 792 968,11 грн.

Додає, що згідно з квитанцією від 12.11.2020 року № 29408071 позивачка сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, що складає 17 929,70 грн.

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою від 30.11.2020 року про повернення безпідставно сплачених коштів.

Проте, листом від 14.12.2020 року № 2600-0603-8/176746 ГУ ПФУ відмовило у поверненні коштів збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивачка наполягає, що в силу норм профільного законодавства збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в обов`язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна; проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Додає, що придбала вказане нерухоме майно вперше, до укладення цього договору купівлі-продажу квартири інша нерухомість нею не придбавалася, а отже вона не повинна була сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Відтак, позивачка просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач, посилаючись на положення профільного законодавства, просив відмовити у задоволені позовних вимог, наголосивши на їх необґрунтованості.

По суті зазначає, що звільнення покупця від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування па підставі підпунктів «в» або «г» пункту 15-2 Порядку №1740 можливе за умови наявності зазначених у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів (інформації, відомостей, довідок тощо), що необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця.

З цього, на думку ГУ ПФУ, випливає, що Позивач, сплативши збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, не скористався правом, яке дозволяє звільнення від сплати останнього на підставі Порядку.

Таким чином, на думку ГУ ПФУ, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 866, нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлює факт придбавання його вперше (чи не вперше).

Отже, проведена Позивачем сплата збору у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, на думку відповідача, свідчить про те, що майно придбавалося Позивачем не вперше, що встановив нотаріус.

Відповідач зазначає, що в додатках до позовної заяви відсутні документи, що підтверджують право Позивача на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як зазначає ГУ ПФУ, з наведеного можна зробити висновок про те, що факт придбавання Позивачем нерухомості не вперше встановлено нотаріусом, та вказані вище обставини в сукупності свідчать про відсутність протиправних дій Управління.

Між тим, додає, що добровільна сплата позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна свідчить про те, що майно придбавалося не вперше, що встановив нотаріус.

У відповіді на відзив, представник позивачки наголосив, крім іншого, на тому, що при посвідченні договору позивачка не була проінформована про те, що звільнення від сплати збору. Інша нерухомість до цього не придбавалася.

Відтак, позивачка наполягає на задоволенні позову.

Пояснення третьої особи.

Третя особа зазначає, що при укладенні вищезазначеного договору позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості квартири, що становить 17 929,70 грн., сплата якого підтверджується копією квитанції від 12.11.2020 №29408071. Кошти сплачені до державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету (далі - ККДБ) 24140500.

З посиланням на положення профільного законодавства, додає, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби України подання на повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Просить врахувати пояснення при розгляді справи.

Встановлені судом обставини.

У даному випадку матеріалами справи підтверджується факт придбання позивачкою вищезгаданої квартири за договором від 12.11.2020 ( АДРЕСА_2 ; загальна площа 88,4 м.кв.; дата державної реєстрації 12.11.2020; вартість 1792968,11 грн.), сплата збору у вищезгаданому розмірі (як то було передбачено договором), факт звернення до відповідача із заявою від 30.11.2020 про повернення коштів (внесення подання) - як зазначено вище, та, відповідно, факт відмови відповідача сформувати та подати відповідне подання про повернення суми збору, що оформлено листом ГУ ПФУ від 14.12.2020, а відтак вказані обставини є встановленими.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відносно застосування норм профільного законодавства, Верховний Суд у постанові від 25.11.2021 у справі № 280/9714/20 висловив таку правову позицію.

Верховний Суд у зазначеній постанові зазначив, що порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону №400/97-ВР регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740), зі змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26 вересня 2020 року, яка набрала чинності 26.09.2020 (далі - Постанова №866).

Згідно з пунктами 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Верховний Суд дійшов висновку, що аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.

Зі змісту пункту 15-2 Порядку №1740 вбачається, що з 26 вересня 2020 року фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Тобто, з 26.09.2020 держава конкретизувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.

Починаючи з 26.09.2020 в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Слід додати, що за таким правовим регулюванням реалізується принцип соціальної справедливості, який у даному випадку полягає у звільненні від оподаткування збором саме тих осіб, які не мають свого житла та набувають його вперше.

Між тим, за умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка виконала вимоги підпункту "в" пункту 15-2 Порядку №1740 щодо подання нотаріусу відповідної заяви і документів при посвідченні договору купівлі-продажу квартири.

Напроти, за умовами договору вона погодилась із сплатою збору та сплатила його за вищезгаданою квитанцією.

Більш того, відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджено факт набуття позивачкою (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дівоче прізвище ОСОБА_2 ) права власності на іншу, ніж вищезгадана, квартиру: АДРЕСА_1 , загальною площею 25,6 м. кв.. Державна реєстрація проведена 14.03.2011. Частка: 1/1. Підстава виникнення власності: договір дарування від 23.02.2011.

Відтак, враховуючи те, що позивачка до придбавання квартири за договором від 12.11.2020 набула право власності на житло, вона не є особою, яка придбаває житло вперше, а, отже, не звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна в порядку, передбаченому пунктом 15-2 Порядку №1740.

Виходячи з наведеного, у ГУ ПФУ відсутній обов`язок формувати подання про повернення помилково сплаченої суми збору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем відносно позивачки не вчинено протиправних дій, не допущено противоправної бездіяльності, як і не допущено прийняття протиправного рішення, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У свою чергу, враховуючи положення ст. 139 КАС України, а також п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України відносно того, що однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування на користь позивачки судових витрат.

Наведені позивачкою (представником) доводи та надані матеріали, досліджені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

При цьому, відносно судової практики, залучених представником позивачки судових рішень, слід зазначити, що судова практика не стоїть на місці. У багатьох сферах вона еволюціонує і постійно розвивається. Як свідчить і практика ЄСПЛ, Конвенція - це живий організм, і її необхідно тлумачити з урахуванням реалій сьогоднішнього дня. Як зазначив Суд у рішенні «Тайрер проти Сполученого Королівства» від 25 квітня 1978 р. (Tyrer v. the United Kingdom), вперше тлумачити Конвенцію як «живий організм» («живий інструмент») почала Європейська комісія з прав людини, а Суд з таким тлумаченням погодився: «Суд повинен також нагадати, що, як слушно наголосила Комісія, Конвенція є живим інструментом і повинна тлумачитися у світлі умов сьогодення (п. 31)», чим і керується суд у даній справі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до приписів статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.А. Кармазін