Справа № 240/31265/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Житомир справа № 240/31265/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 90 692 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 79 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира роти матеріального забезпечення. Під час здійснення своїх посадових обов`язків відповідач отримував військове майно з метою використання за призначенням. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначене службове розслідування, за результатами якого відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальність на суму 124 692, 79 грн., а також за порушення вимог ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Згідно наказу від 26.06.2021 № 125 відповідач звільнений у запас та його виключено із списків особового складу військової частини, згідно книги грошових стягнень і нарахувань, за відповідачем значаться не стягнуті збитки у розмірі 90 692,79 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто у зв`язку із пропущенням місячного строку на звернення до суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 скасовано. Справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 27.06.2022 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зокрема, копія ухвали про відкриття провадження та адміністративний позов з додатками у справі було направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації місцезнаходження ( АДРЕСА_1 ). Вказані документи позивач не отримав (конверт повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно журналу вихідної кореспонденції вих.№240/31265/21/61899/22 від 13.09.2022 відповідачу повторно направлялась ухвала від 27.06.2022 за адресою реєстрації місцезнаходження, однак перевіривши статус відправлення через офіційний сайт укрпошти (трекінг 944) відповідачем вказану ухвалу не отримано.

Станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №275 від 03.12.2019 майора запасу ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2019 №150 на посаду командира роти матеріального забезпечення, з 03.12.2019 зараховано до списків особового складу та на всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №749 від 23.06.2020 призначено провести службове розслідування по факту втрати військового майна речової служби, служби ракетно-артилерійського озброєння, квартирно-експлуатаційної служби, інженерної служби та майна відділення бойової підготовки.

В ході службового розслідування, на підставі наданих пояснень та документів, було встановлено, що майно речової служби, служби ракетно-артилерійського озброєння, квартирно-експлуатаційної служби, інженерної служби та майна відділення бойової підготовки було втрачено в результаті безконтрольності, безвідповідального ставлення до вимог законів, військових статутів та інших нормативно-правових документів та невиковання службових обов`язків командира роти матеріального забезпечення майора ОСОБА_1 .

За результатами розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 26.06.20202 ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності відповідно до Закону України "Про матеріальну відповідальність та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" в розмірі 124 692 (сто двадцять чотири тисячі шістсот дев`янсто дві) гривні 79 копійок, а також за порушення вимог ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №125 від 26.06.2020 ОСОБА_1 на підставі наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.05.2020 №77 звільнено з військової служби в запас відповідно пункту "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту) ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем вказано, що залишок заборгованості після звільнення ОСОБА_1 , відповідно до книги обліку нестач та книги грошових стягнеть та нарахувань, складає 90 692 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яності дві) гривні 79 копійок.

В подальшому позивачем прийняті заходи досудового врегулювання спору, а саме подано документи на вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л.

В свою чергу, приватним нотаріусом надіслано лист (з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення) з проханням погасити існуючу заборгованість та надати можливість відповідачу погасити існуючу заборгованість, а також надати можливість сплатити або оскаржити в строк 7 календарних днів з моменту отримання листа та повідомлено про те, що у випадку не погашення заборгованості, приватним нотаріусом буде вчинено виконавчий напис з метою подальшого примусового стягнення боргу.

29.04.2021 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. винесено постанову "Про відмову у вчинені нотаріальних дій", підставою якої стало повернення листа з відміткою про повернення "за закінченням терміну зберігання".

Доказів оскарження наказу про притягнення відповідача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності суду не надано, матеріали справи не містять.

Тому, з метою організації відшкодування нестачі, яка виникла у зв`язку із неможливістю стягнення при звільненні військовослужбовців військової частини, позивача звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Суд зазначає, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до ст. 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно із ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Положеннями ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно із ст. 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно по п. 4 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ від 03.10.2019 року (далі - Закон №160-ІХ), матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону №160-ІХ, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, шо діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно приписів ч. 2 статті 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі, у разі їх розформування.

Положенням про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року №1225, визначено порядок ведення обліку і зберігання військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил, його списання та використання.

Пункт 3 даного Положення визначає, що Міноборони, як центральний орган управління Збройних Сил, закріплює згідно із законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти. Згідно пункту 5 вказаного Положення, військові частини використовують закріплене за ними військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, збитки, що що залишок заборгованості після звільнення ОСОБА_1 , відповідно до книги обліку нестач та книги грошових стягнень та нарахувань, склад 90 692 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яності дві) гривні 79 копійок.

Доказів добровільної сплати даної суми заборгованості після звільнення відповідача з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 сторонами не надано.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати збитки у розмірі 90 692,79 грн. на користь держави в особі позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованість в розмірі 90 692 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 79 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

24 жовтня 2022 р.