Справа № 525/673/22
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/673/22
Номер провадження 2-а/525/39/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2022 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта Расторгуєва Віталія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

26 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта Расторгуєва Віталія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області з вимогою визнати незаконною та скасувати постанову серії БАБ № 843107 від 19.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови серії БАБ № 843107 від 19.09.2022 року, винесену інспектором патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом Расторгуєвим В.С., на позивача накладеного стягнення у виді адміністративного стягнення в сумі 425 грн., в зв`язку з тим, що позивач 19.09.2022 року, о 12 годині 03 хвилини, в селі Великі Кринки по вулиці Полтавській, керував транспортним засобом марки ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, на вимогу не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та шини мають механічні місцеві пошкодження, висота протектора менше 1 мм, чим порушив п.п. 2.1 г), п.п. 31.4.5 а) б), 31.3 б) ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає, що його права порушено, постанова від 19.09.2022 року складена не правомірно, законних підстав для зупинки його транспортного засобу працівниками поліції зазначено не було, позивач був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою його адвоката, щодо надання на вимогу страхового полісу на транспортний засіб, то ця вимога поліцейських була також незаконною. Позивач вважає, що постанова серія БАБ № 843107 від 19.09.2022 року підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилався на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказував на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що працівниками поліції при розгляді справи по суті йому не надано можливості в повній мірі скористатися правовою допомогою.

Перший відповідач інспектор старший лейтенант патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області Расторгуєв В.С. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову позивача, наголошував, що постанова серія БАБ № 843107 від 19.09.2022 щодо ОСОБА_1 винесена правомірно та у відповідності до чинного законодавства, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом на DVD-диску.

Відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не подав (а.с. 16).

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 19 вересня 2022 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 843107, винесену інспектором патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом Расторгуєвим В.С., водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за те, що 19 вересня 2022 року, о 12 годині 03 хвилини, в селі Великі Кринки по вулиці Полтавській, керував транспортним засобом марки ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, на вимогу не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та шини мають механічні місцеві пошкодження, висота протектора менше 1 мм, чим порушив п.п. 2.1 г), п.п. 31.4.5 а) б), 31.3 б) ПДР України (а.с. 27).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до п. 4 розділу І "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на DVD-диску (а.с. 22), долученому стороною відповідача до матеріалів справи, вбачається, що інспектор патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант Расторгуєв В.С. проігнорував клопотання особи, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, скористатися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим порушено його право на захист.

Такими діями інспектор порушив право особи на захист, тому, в свою чергу, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

На час розгляду справи стороною відповідача не надано жодного допустимого доказу на спростування цього факту.

Досліджена в судовому засіданні копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 843107 (а.с. 27), містить три склади адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121 та ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 статті 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно із ст. 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п. 2.1 "ґ" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із п. 2.4 "а" ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

З огляду на вказані норми права, суд вважає помилковими доводи позивача щодо відсутності, у спірному випадку, правових підстав у інспектора поліції для перевірки наявності у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування транспортного засобу, оскільки такі повноваження інспектора поліції передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов`язком водія мати при собі вказані документи та пред`являти їх на вимогу працівників поліції у тому вигляді, який передбачено ПДР України.

З переглянутого DVD-диску з відеозаписом події, яка мала місце 19.09.2022 року за участю ОСОБА_1 , вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не пред`явив поліса обов`язкового страхування транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Частиною 3 статті 121 КУпАП, передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 31.3 б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною 1 статті 121 КУпАП, передбачено керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Тобто адміністративна відповідальність передбачена за інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Згідно п.п. 31.4.5 а) б), 31.3 б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Досліджені в судовому засіданні відеозапис та фототаблиця із зображенням колеса транспортного засобу (а.с. 19), яка долучена до матеріалів справи стороною відповідача, як доказ вчинення особою ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не дає можливості суду об`єктивно встановити, що шини вантажного автомобіля марки ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_1 , мають залишкову висоту малюнка протектора більше або менше 1,0 мм.

Разом з тим, суд проаналізувавши відеозапис події на DVD-диск, яка мала місце 19.09.2022 року за участю ОСОБА_1 , приходить до висновку, що відеозапис не містить відомостей, які б підтверджували факт, що особа ОСОБА_1 не мав документів, що свідчать про проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, та те, що працівниками поліції було здійснено на місці події вимірювання залишкової висоти малюнка протектора шини на транспортному засобі марки ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Таким чином стороною відповідача не доведено належними доказами, що особою ОСОБА_1 19.09.2022 року здійснювалася експлуатація транспортного засобу з технічними несправностями та без протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги п.п. 31.3 б), 31.4.5 а) б) Правил дорожнього руху, до суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Оскільки доказів правомірності рішень відповідача адміністративна справа не містить, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо закриття провадження по справі, то суд зазначає, що відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи, що факт порушення позивачем ПДР, відповідачем не доведено ані письмовими доказами по справі, ані відеозаписом, як відсутні інші докази по справі, суд позбавлений можливості встановити обставини, які містяться в описовій частині постанови про накладення адміністративного стягнення, та чи утворюють дії особи відповідно склад адміністративного правопорушення.

Зважаючи, що сторона позивача повністю заперечує наявність складу правопорушення, а закриття провадження по справі за ст. 38 КУпАП свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що справу слід повернути на новий розгляд для належного з`ясування наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, зважаючи, що даний висновок повинен ґрунтуватися на досліджених доказах.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 496,20 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача половини від суми судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , до Інспектора патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта Расторгуєва Віталія Сергійовича, службова адреса: вулиця Центральна, 189, місто Глобине Полтавської області, поштовий індекс 39001, Головного управління національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Пушкіна, 83, місто Полтава Полтавської області, поштовий індекс 36000, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 843107 від 19 вересня 2022 року, винесену інспектором патрульної поліції відділення № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом Расторгуєвим Віталієм Сергійовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень, надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2022 року.

Суддя Ю.І. Ячало