Справа № 159/2338/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 159/2338/22 пров. № А/857/12581/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року (головуючий суддя Лесик В.О., м.Ковель, проголошено 11:49:20) у справі № 159/2338/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ПОГ СВГ ВП Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції Сільчука Сергія Петровича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.06.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ПОГ СВГ ВП Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції Сільчука Сергія Петровича, Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просив скасувати постанову серії ГАБІ №298531 від 10.02.2022, винесену старшим лейтенантом поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Сільчуком Сергієм Петровичем про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що згідно оскаржуваної постанови її притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вважає, що дана постанова є протиправною та незаконною, оскільки в них із сином існують неприязні відносини та лише в судовому порядку її вселено до будинку і завдяки втручанню поліції, її син розпочав давати доступ їй до дров для приготування їжі та для отоплення будинку у 2021 році. В цьому році він відмовляється надавати їй дрова і вона змушена їх купувати. Після обідньої пори, 04.02.2022 її син, вкотре нахабно поводив себе, ображав її, погрожував, перешкоджав приготувати їжу. Так, того ж дня вона, під час сімейних непорозумінь, викликала працівників поліції, коли вони приїхали вона поскаржилася на сина. Відповідач ніяких записів не проводив, лише в усному порядку провів бесіду з сином та поговорив з нею.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Вказує, що суд першої інстанції грубо порушив процедуру оцінки доказів, яка зобов`язує суд оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також зобов`язує надати оцінку як зібраними доказами в цілому, так і кожному доказу окремо, які містяться у справі.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Постанова серії ГАБІ №298531 від 10.02.2022, винесена ПОГ СВГ ВП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Сільчуком Сергієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень. Відповідно до якої, 04.02.2022 близько 14 год. 26 хв., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пунктах 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження зазначених обставин відповідачем до матеріалів справи долучено наступні докази: довідку по факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та по факту її звернень на лінію « 102»; копії рапортів ЄО по фактах звернень ОСОБА_1 ; копію ухвали Ковельського міськрайонного суду №159/7612/21 від 25.01.2022 винесеної відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП; копію журналу реєстрації вихідних документів та документів створених установою. Зазначені докази повністю спростовують доводи апелянта.

Зважаючи на докази, які наявні в матеріалах справи, та встановлені на їх підставі фактичні обставини, у колегії суддів наявні достатні та обґрунтовані підстави для висновку, що вказані в оскаржуваній постанові обставини про адміністративні правопорушення мали місце і є належним чином підтверджені, тому винесена відповідачем оскаржувана постанова є обґрунтовано, підставною та законною, через що скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 243, ч.3 ст. 268, 272, 286, 310, 311, 313, 315, 316, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року у справі № 159/2338/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний