Справа № 522/11223/22-Е
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/305/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Науменко А.В.,

за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, у якому просив скасувати рішення №422 ГУ ДМС в Одеській області від 21.06.2022 року про примусове повернення до країни походження громадянина Такджикистану ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказав, що 21.06.2022 року уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби України в Одеській області головним спеціалістом Кучер Юлією Олександрівною складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 008312 відносно ОСОБА_2 про те, що позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП (копія протоколу додається до матеріалів справи). Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД 008381 від Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.08.2022 2 21.06.2022 року на позивача накладено штраф у розмірі 3400 грн 00 коп, який було сплачено ним того ж дня, що підтверджується квитанцією від 21.06.2022 року (копії постанови та квитанції додаються до матеріалів справи). 21.06.2022 року провідним спеціалістом відділу адміністративного провадження управляння у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_3 прийнято рішення № 422 про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , яким вирішено примусово повернути позивача в країну походження, та зобов`язати його покинути територію України у термін до 20.07.2022 року (копія рішення додається до матеріалів справи). Вважаємо, що вищезазначене рішення про примусове повернення в країну походження є неправомірним, прийнятим з порушенням норм діючого законодавства України та без з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Позивач вказує, що наслідком відсутності у позивача законного представника та перекладача стало те, що відповідач домігся аби громадянин Таджикистану ОСОБА_1 поставив підписи у графах, на які він вказував, без розуміння їх змісту. Підписи, поставлені під тиском не є вільним волевиявленням та не можуть вважатись підтвердженням тексту, змісту якого підписант не розуміє. Відсутність перекладача та нездіснення перекладу протоколу про адміністративне правопорушення також ставить під сумнів розуміння позивачем змісту ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, які було викладено у протоколі державною мовою та про роз`яснення яких зазначено.

Ухвалою суду від 30.08.2022 року провадження у справі було відкрито.

14 вересня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає, та просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання призначене на 21 жовтня 2022 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про дату судового засідання.

18 жовтня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних обставин.

Предметом позовних вимог є визнання протиправним та скасування рішення №422 від 21.06.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянина Такджикистану ОСОБА_2 .

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У силу вимог ст.26 наведеного Закону Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян затвердженої постановою КМУ від 24.10.2002 № 1565 (далі Угода) громадяни держави однієї сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2015 року № 884 (далі Порядок) громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що громадяни Такжикистану можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів.

Під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Із матеріалів справи судом встановлено, що співробітником Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 21.06.2022, під час проведення оперативно- профілактичних заходів по вул. Преображенська у м. Одесі, виявлено громадянина Республіки Таджикистану ОСОБА_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

В результаті проведеної перевірки наявних документів, відібраних пояснень та інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційної телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон встановлено, що громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 29.09.2021 легально, через КПП «Бачівськ» за паспортним документом громадяниі Республіки Таджикистану для виїзду за кордон серії та номеру НОМЕР_1 терміном дії з 13.09.2021 до 09.09.2031.

Відповідачем встановлено, що громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Станом на 21.06.2022 позивач - громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно.

21.06.2022 стосовно громадянина Республіки Таджикистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру ПР МОД 008312 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.06.2022 серії та номеру ПН МОД 008381 притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 3 400 гривень.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП відповідачем - громадянином Республіки Таджикистану ОСОБА_4 27.06.2022 добровільно сплачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень, що підтверджується банківською квитанцією банку платника АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач - громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_5 для добровільного повернення до країни походження або третьої країни іноземця до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та інших територіальних підрозділі ДМС України, з заявою не звертався.

Громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 29.12.2021 року до часу складання рішення № 442 з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Таким чином, позивач - громадянин Республіки Таджикистану ОСОБА_2 починаючи з 29.12.2021 до часу складання рішення № 442, не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища.

21.06.2022 року провідним спеціалістом відділу адміністративного провадження управляння у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Одеській області Андріаном Главацьким прийнято рішення № 422 про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_2 ., яким вирішено примусово повернути позивача в країну походження, та зобов`язати його покинути територію України у термін до 20.07.2022 року.

Позивач вказує, що відсутність перекладача та представника порушує права позивача.

Як вбачається з Пояснень від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 зазначено, що позивач участі перекладача не потребує, про те, що він є нелегальним мігрантом йому відомо. Позивачем засвідчено вказані твердження за допомогою свого підпису.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 21.06.2022 року № ПР МОД 008312 позивачем підписано протокол, в тому числі і зазначення про суть вказаного правопорушення, перекладач не потрібен, та просив розглядати адміністративне правопорушення без його участі.

Відповідно до розписки про отримання рішеннія № 422 про примусове повернення до країни походження від 21 червня 2022 року вбачається, що позивачем засвідчено написанням прізвища та особистим підписом про отримання вказаного рішення, а також вказано, що перекладач не потрібен.

Посилання позивача в позові, що вказані підписи позивачем поставленні під тиском відповідача не підтверджується матеріалами справи. Докази на підтвердження того, що позивача було ведено в оману не підтверджено жодними доказами.

Спростовує твердження позивача факт добровільної сплати ним штрафу за адміністративне правопорушення.

Позивачем не було надано жодних обґрунтованих обставин на підтвердження власної правової позиції.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Крім того, процедура продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (далі - Порядок).

Так, положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

При цьому, чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В даному випадку, суд вважає, що після закінчення терміну перебування в Україні, реалізуючи принцип «ефективного засобу» послідовним є прийняття з боку уповноваженого органу влади рішення про примусове повернення в країну походження.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, суд з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, приходить до висновку про правомірність дій службових осіб ГУ ДМС України в Одеській області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні громадянина ОСОБА_2 ,та законності рішення № 422 від 21.06.2022 року про примусове повернення в країну походження.

У зв`язку з чим, суд вважає, що дії відповідача ґрунтуються на законі, тому рішення № 422 від 21.06.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянина ОСОБА_2 , підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 72-77, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: А.В. Науменко

21.10.22