Справа № 160/16298/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

ВСТАНОВИВ:
18.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 27 вересня 2022 року №879 о/с «По особовому складу» в частині, якою відповідно до частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» було переміщено майора поліції ОСОБА_1 (0048147) на посаду дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Нікопольського районного управління поліції (посадовий оклад - 2400 гривень), звільнивши з посади командира полку поліції особливого призначення, з 27 вересня 2022 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді командира полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 27 вересня 2022 року;
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 18.10.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
18.10.2020 року від позивача надійшла разом із позивом була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:
- зупинити дію наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 27 вересня 2022 року №879 о/с «По особовому складу» в частині, якою відповідно до частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» було переміщено майора поліції ОСОБА_1 (0048147) на посаду дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Нікопольського районного управління поліції (посадовий оклад - 2400 гривень), звільнивши з посади командира полку поліції особливого призначення, з 27 вересня 2022 року;
- заборонити начальнику Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, а також будь-яким іншим посадовим (службовим) особам Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на переміщення, переведення та/або звільнення ОСОБА_1 з посади командира полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зазначив, що враховуючи системність дій відповідача та грубе ігнорування судової думки щодо таких самих обставин, які були предметом розгляду, правильним буде відповідно до ч. 1. ст. 151 КАС України зупинити дію наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 27 вересня 2022 року №879 о/с «По особовому складу» в частині, якою відповідно до частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» було переміщено майора поліції ОСОБА_1 (0048147) на посаду дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Нікопольського районного управління поліції (посадовий оклад - 2400 гривень), звільнивши з посади командира полку поліції особливого призначення, з 27 вересня 2022 року, одночасно із забороною начальнику Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, а також будь-яким іншим посадовим (службовим) особам Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на переміщення, переведення та/або звільнення ОСОБА_1 з посади командира полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, адже в іншому випадку основна мета адміністративного процесу як-то дійсне поновлення порушеного права, не є такою, що досягнута. На підставі викладеного просив задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову, суд зазначає про таке.
Згідно із приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи вищенаведені норми права, суд зазначає, що розглядаючи питання про забезпечення позову та оцінюючи письмові докази, необхідно пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
З цього приводу слід звернути увагу на те, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів, про які він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.
Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись приписами ст. ст. 90, 150, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков