Справа № 640/27911/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року м. Київ № 640/27911/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому) провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, у якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком, як особі, яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу, які викладені у відповідних листах Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві № 2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року та № 2600-0303-8/23105 від 12.02.2021 року;

- визнати протиправним рішення Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва у частині відмови в призначені дострокової пенсії за віком з 28.12.2020 року, як особі яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу, які викладені в відповідних листах Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві № 21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва змінити дату призначення дострокової пенсії за віком з 13.07.2012 року на 28.12.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва з урахуванням зміни дати призначення дострокової пенсії за віком з 13.07.2021 на 28.12.2020 провести обчислення (нарахування) та виплату на його користь належної пенсії за період з 28.12.2020 по 12.07.2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що відповідач порушив його право на своєчасне призначення та отримання пенсії з дня, який настає за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 28.12.2020 року, в зв`язку з чим звернувся до суду із позовною заявою для відновлення свого порушеного права.

Від відповідача у встановлений ухвалою суду строк надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач вказує про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу, оскільки відповідно до підпункту 1.7 пункту 1 постанови правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон №1058-IV) днем звернення за призначенням/перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію заяви з усіма необхідними документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.01.2021 року, 28.01.2021 року, 16.07.2021 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Листами від №2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року, №2600-0363-8/23105 від 12.02.2021 року, №21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком (із зниженням віку) відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж (25 років), та не підтверджено участь останнього у бойових діях.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст.115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають:

4) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, листами від №2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року, №2600-0363-8/23105 від 12.02.2021 року, №21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком (із зниженням віку) відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж (25 років), та не підтверджено участь останнього у бойових діях.

Суд наголошує на тому, що, згідно вимог п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, а саме копією військового квитка № НОМЕР_1 , копією трудової книжки, копією довідки Святошинського районного у м. Києві військового комісаріату в №СЗ/5 від 10.12.2020 року, копією довідки Святошинського районного у м. Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки №СЗ/9 від 25.02.2021, копією архівної довідки Київського національного університету ім. Тараса Шевченка №010-17/19 від 27.01.2021, позивач брав участь в бойових діях, має страховий стаж більше 25 років та вік старше 55 років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на дострокове призначення дострокової пенсії за віком, як особа, яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу, відповідно до п.4 п.1 Закону № 1058-IV.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні дострокової пенсії за віком, як особі, яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пунктів 2-4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При здійснення судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що права позивача порушені у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення від №2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року, №2600-0363-8/23105 від 12.02.2021 року, №21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком (із зниженням віку) відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Зважаючи на встановлені обставини, суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року, №2600-0363-8/23105 від 12.02.2021 року, №21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити дострокову пенсію за віком, як особі, яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що вперше позивач звернувся за призначенням пенсії 05.01.2021 року, суд приходить до висновку про необхідність відновлення йому порушеного права, шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію саме з 28.12.2020 року.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 159, 243-245, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , як особі, яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу, які викладені у відповідних листах Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві № 2600-0303-8/8117 від 20.01.2021 року та № 2600-0303-8/23105 від 12.02.2021 року.

3. Визнати протиправним рішення Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва у частині відмови в призначені дострокової пенсії за віком з 28.12.2020 року ОСОБА_1 , як особі яка під час проходження військової служби приймала участь у бойових діях, досягла 55 років за наявності не менше 25 років страхового стажу, які викладені в відповідних листах Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві № 21250-20871/Ш-02-08-2600/21 від 13.08.2021 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва змінити дату призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 з 13.07.2012 року на 28.12.2020 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва з урахуванням зміни дати призначення дострокової пенсії за віком з 13.07.2021 на 28.12.2020 провести обчислення (нарахування) та виплату на користь ОСОБА_1 належної пенсії за період з 28.12.2020 по 12.07.2021 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур