Справа № 160/11675/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
03.08.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразились у незарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» у 1981 по 1987 роки та відмові призначити грошову допомогу ОСОБА_1 відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу весь період роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з дорахуванням стажу роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 роки, з дати призначення пенсії - 23.04.2022, з урахуванням проведених виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 19.11.1988 по 31.02.2001 на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнати право ОСОБА_1 на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона згідно з трудовою книжкою колгоспника № 976 з 1981 по 1987 рік працювала у колгоспі «Ленінський шлях». Також позивач вказала, що з 19.11.1988 по 31.02.2001 вона працювала на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 працювала на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 працювала на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) працювала на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека». Втім, як зазначає позивач, зазначений стаж при призначенні їй пенсії пенсійним органом враховано не було, що, на її думку, є незаконним та протиправним.
04.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.09.2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що період роботи позивача з 01.07.1981 по 18.11.1988 у колгоспі "Ленінський шлях" не зараховано до загального страхового стажу, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про реорганізацію колгоспу. Крім іншого, довідка від 24.04.2022 969/1-66/01-36, видана Софіївським архівним відділом не підтверджує колгоспний стаж з 01.07.1981 по 18.11.1988, оскільки не містить посилання на первинні документи, в яких було б повністю зазначене ім`я та по-батькові члена колгоспу.
Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірний період роботи для підтвердження трудового стажу, позивачем не надано, відповідно, відсутні підстави для зарахування до загального стажу період роботи позивача в колгоспі з 01.07.1981 по 18.11.1988.
Крім того, щодо роботи позивача у Софіївській сільській бібліотеці філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи відповідач вказав таке.
Як зазначив відповідач, позивач працювала в Комунальному закладі "Софіївська центральна бібліотека", засновником якого є Софіївська селищна рада. У статуті закладу зазначено, що бібліотека підпорядкована, підзвітна та підконтрольна Софіївський селищній раді та за галузевою спрямованістю підвідомча відділу культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (Органу управління культури), а отже не відноситься до переліку закладів та установ освіти, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 №6909.
Таким чином, за відсутності необхідного стажу 30 років передбачених умовами постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року за № 1191, на думку відповідача, не має підстав для призначення та виплати грошової допомоги позивачу у розмирі десяти місячних пенсій, згідно з 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням пенсійного органу №35 від 09.05.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.04.2022 року.

11.05.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу, який не було враховано під час призначення пенсії та виплати грошової допомоги згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 03.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у задоволенні заяви позивача про здійснення перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу та виплати грошової допомоги згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовило та зазначило, що за результатами перегляду електронних документів пенсійної справи встановлено, що права на призначення одноразової грошової допомоги згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та, відповідно до статті 30 Закону України № 1388-VI від 21.05.2009 Про внесення змін до Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу, позивач не має. Виходячи з довідки: від 05.05.2022 № 6, Комунальний заклад Софіївська центральна бібліотека, де позивач працювала директором бібліотеки відноситься до Софіївської селищної ради Софійського району Дніпропетровської області, тобто не підпадає під перелік закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Довідка від 24.04.2022 № 69/Л-66/01-36, видана Софійським архівним відділом не підтверджує колгоспний стаж 1981-1987 рр., оскільки не містить посилання на первинні документи, в яких було б повністю зазначене ім`я та по-батькові члена колгоспу.

Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи позивача згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік, суд зазначає про таке.

Як встановлено ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено судом з копії трудової книжки колгоспника серії 976, ОСОБА_1 у період з 1981 по 1987 рік працювала в колгоспі «Ленінський шлях».

На момент первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про періоди роботи позивача, не зараховані відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі -Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року(далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм видно, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відбиток печатки або його відсутність/нечіткість на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що незарахування спірних періодів роботи позивача до стажу суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У цьому випадку суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Відтак, суд робить висновок, що незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік до її страхового стажу є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що Комунальний заклад "Софіївська центральна бібліотека", засновником якого є Софіївська селищна рада, не відноситься до переліку закладів та установ освіти, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 №909, суд зазначає про таке.

Відповідно до підпункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Зміст Розділу 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ) в частині "Найменування закладів і установ" містить зазначення "Бібліотеки", а в частині "Найменування посад" містить зазначення "завідуючі, бібліотекарі", при цьому зміст пункту 2 "Примітки" даного нормативно-правового акта визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

За змістом пункту 2 "Примітки" Переліку закладів і установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, в площині дії пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату відповідної грошової допомоги зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на відповідних посадах незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів і установ.

З аналізу наведеного, суд робить висновок про те, що стаж роботи позивача на посаді бібліотекаря має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Окрім того, суд звертає увагу, що право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Отже, робота на посаді бібліотекаря надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 9 липня 2003 року.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 , остання з 19.11.1988 по 28.02.2001 працювала на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 працювала на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 працювала на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 24.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) працювала на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека».

З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працювала у відповідному закладі бібліотеки та має достатній трудовий стаж роботи в цьому закладі, при цьому, раніше не отримувала пенсію, суд робить висновок, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові №127/9277/17 від 12 березня 2019 року.

Разом з тим суд зауважує, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ №909 від 04.11.1993 року, передбачено бібліотекарів бібліотек.

Статтею 6 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).

Бібліотека, відповідно до ч. 3 ст.12 цього Закону, може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

Разом з тим суд заважує, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ №909 від 04.11.1993 року, передбачено бібліотекарів бібліотек.

При цьому, відповідно до п. 2 приміток до Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 6 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).

Бібліотека, відповідно до ч. 3 ст.12 цього Закону, може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

Разом із тим, ст. 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 цього Закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи наведені положення Закону, беручи до уваги, що переліком Постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року передбачена посада бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд зазначає, що період роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря має зараховуватись до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, суд вказує, що лист Відділу обслуговування громадян №24 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №16265-11411/Л-01/8-0400/22 від 03.06.2022 «Про розгляд звернення» щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік та відмові призначити грошову допомогу ОСОБА_1 відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є рішенням пенсійного органу.

Як передбачено ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування періодів роботи позивача на посадах завідуючої бібліотекою та бібліотекаря до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача буде:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразились у незарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу весь період роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію із врахуванням стажу роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 по 1987 рік, з дати призначення пенсії - 24.04.2022, з урахуванням проведених виплат;

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи позивача до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 19.11.1988 по 28.02.2001 (оскільки саме 28.02.2001 є останнім робочим днем позивача на цій посаді, а не 31.02.2001, як вона зазначає у позовних вимогах) на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 19.11.1988 по 28.02.2001 (оскільки саме 28.02.2001 є останнім робочим днем позивача на цій посаді, а не 31.02.2001, як вона зазначає у позовних вимогах) на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека»;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Суд зауважує, що вимога про визнання права ОСОБА_1 на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає задоволенню, оскільки не передбачена чинним адміністративним процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн, що документально підтверджується квитанцією від 28.07.2022.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 744,30 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразились у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 в колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 року по 1987 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу весь період роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 у колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 року по 1987 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію із врахуванням стажу роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 у колгоспі «Ленінський шлях» з 1981 року по 1987 рік, з дати призначення пенсії - 24.04.2022, з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи позивача до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 19.11.1988 по 28.02.2001 на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 19.11.1988 по 28.02.2001 на посаді завідуючого Софіївської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.03.2001 по 31.12.2001 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської центральної бібліотечної системи, з 01.01.2002 по 10.12.2009 на посаді бібліотекаря І категорії Софіївської сільської бібліотеки філіалу Софіївської селищної ради, з 11.12.2009 по 23.04.2022 (дата досягнення пенсійного віку) на посаді завідувача комунального закладу «Софіївська сільська бібліотека».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський