Справа № 380/22711/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22711/21 пров. № А/857/12992/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 380/22711/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКлименко О.М.
дата складання повного тексту рішення04.08.2022

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (Відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA209000/2020/210014/1 від 17 червня 2021 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA209000/2020/210014/1 від 17 червня 2021 року. Стягнуто на користь позивача з відповідача судові витрати у розмірі 2270грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією від 15.06.2021 року опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено, що відомості з приводу якісних характеристик, які впливають на рівень митної вартості, а зокрема (рік виробництва товару) відсутні у товаро супровідних документах. При митному огляді встановлено, що товар 1998 року виробництва та не містить видимих ознак експлуатації.

Також виявлено, що поданий до митного оформлення контракт № 106/21 від 10 червня 2001 року не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 06 вересня 2001 року № 201 та не містить конкретних умов виконання угоди, а саме: у контракті відсутні умови поставки та умови розрахунку за товар; цей контракт підписаний одноосібно тільки продавцем.

Під час здійснення перекладу за допомогою Інтернет перекладача виявлено умову згідно якої покупець приймає товар відповідно до загальних та спеціальних умов, які «зазначені на звороті». Проте до митного оформлення дані, зазначені на звороті, не подавались. Таким чином, інформація про спеціальні умови продажу відсутня в документах, поданих до митного оформлення.

У СМR графа 22 не заповнена, що суперечить статті 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01 серпня 2006 року № 57-V. Як наслідок, стверджує, що відповідачем встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України декларанту було надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості товару.

Відповідач вважає, що посадові особи Галицької митниці Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є правомірним та не підлягає скасуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений за допомогою електронних засобів зв`язку, шляхом надіслання повістки та ухвал на електронну адресу відповідача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений засобами поштового звязку.

В судовому засіданні представник відповідача Івасечко Н.Я. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача Федорів Т.Я. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 червня 2021 року між RM Di Ramadori Michele та позивачем укладено договір № 106/21, за умовами якого позивач придбав швейне обладнання для виробництва та ремонту взуття, а саме: вживаний станок (ціна 450 євро), вживана машина для підготовки отворів під шнурки взуття (ціна 350 євро), вживана машина для чистки підошви взуття від клею (ціна 200 євро), вживана машина для прошивки взуття по борту (ціна 900 євро).

З метою оформлення придбаного товару (вживаний станок (ціна 450 євро)) позивач подав до митного органу митну декларацію від 15 червня 2021 року № UA209140/2021/060098.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач разом з митною декларацією подав митному органу наступні документи: договір № 106/21 від 10 червня 2021 року, рахунок-фактуру № 77/Е від 10 червня 2021 року, автотранспортну накладну, сертифікат з перевезення, митну декларацію країни відправлення.

Загальна вартість товару відповідно до рахунку-фактури № 77/Е від 10 червня 2021 року становить 450 євро.

15 червня 2021 відповідач надіслав позивачу повідомлення митного органу, в якому запропоновав декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, передбачені частинами 3-4 статті 53 Митного кодексу України.

Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2021/001102 на підтвердження достовірності митної вартості товару, що зазначена в митній декларації № UA209140/2021/060096 від 15 червня 2021 року, позивач надав такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 77/Е від 10 червня 2021 року; автотранспортну накладну б/н від 10 червня 2021 року; декларацію про походження товару № 77/Е від 10 червня 2021 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № S 537860 від 11 червня 2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 106/21 від 10 червня 2021 року; договір про надання послуг митного брокера б/н від 01 серпня 2019 року; інші некласифіковані документи: зображення товару № 1 від 10 червня 2021 року; копію митної декларації країни відправлення № 21ITQ0F1T0017295E9 від 11 червня 2021 року; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209140/2021/060098 від 15 червня 2021 року.

Не погодившись із заявленою позивачем у митній декларації № UA209140/2021/060098 від 15 червня 2021 року митною вартістю товару, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210014/1 від 17 червня 2021 року.

Згідно з пунктом 33 цього рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено:

«Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

При вивченні поданих до митного оформлення документів була встановлена наступна інформація, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості: у ТСД відсутні будь-які відомості щодо якісних характеристик, що впливають на рівень митної вартості товару, а саме (рік виробництва товару).

При митному огляді встановлено, що вищезазначений товар відповідає 1998 року виробництва, даний шильдік маркований продавцем (з фото митного огляду при даній ЕМД № 1-14ihg видно, що товар без видимих ознак експлуатації).

Під час розгляду документів було виявлено, що контракт не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201. У контракті від 10.06.2021 № 106/21 відсутні умови поставки та умови розрахунку за даний товар. Даний контракт підписаний одноосібно тільки продавцем. Під час здійснення перекладу за допомогою Інтернет перекладача виявлено, що в контракті зазначено, що покупець приймає такі товари за загальними та спеціальними умовами продажу, зазначеними на звороті, про що він повністю обізнаний (дані умови відсутні в документах поданих до митного оформлення).

У СМR гр. 22 незаповнена, що суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 № 57-V.

Таким чином, Галицькою митницею Держмитслужби були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Зважаючи на викладене, митницею, відповідно до ч. 3 ст. 63 МКУ декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів:

1) рахунок фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надано:

- витяги з інтернет ресурсів щодо вартості продажу товарів, які не стосуються даного товару;

- переклад фактури, яка не відповідає оригіналу та незавірена належним чином, вчинена на бланку продавця;

- та інші документи, які дублюють гр. 44 даної МД.

Всіх документів зазначених у вимозі не надано.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VІ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA № 102160/2021/40419 від 14.06.2021».

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2021/001102.

Позивач, не погоджуючись з рішенням Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210014/1 від 17 червня 2021 року, уважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210014/1 від 17 червня 2021 року.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацією позивач на підтвердження задекларованої ним митної вартості надав відповідачу: рахунок-фактуру (інвойс) № 77/Е від 10 червня 2021 року; автотранспортну накладну б/н від 10 червня 2021 року; декларацію про походження товару № 77/Е від 10 червня 2021 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № S 537860 від 11 червня 2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 106/21 від 10 червня 2021 року; договір про надання послуг митного брокера б/н від 01 серпня 2019 року; інші некласифіковані документи: зображення товару № 1 від 10 червня 2021 року; копію митної декларації країни відправлення № 21ITQ0F1T0017295E9 від 11 червня 2021 року; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209140/2021/060098 від 15 червня 2021 року. Загальна вартість товару відповідно до рахунку-фактури № 77/Е від 10 червня 2021 року становить 450 євро, що відповідає задекларованій вартості товару у митній декларації країни відправлення.

Таким чином, декларантом надано відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому, як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Натомість, як слідує із змісту пояснень сторін митним органом направлено декларанту вимогу, у якій запропоновано декларанту надати наступні документи:

1) рахунок фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, як встановлено судом митний орган не направив позивачу або його уповноваженій особі письмового повідомлення, у якому було конкретизовано причин, за яких митна вартість не може бути визнана на підставі поданих декларантом документів. Відповідач не повідомив позивача про конкретно виявлені недоліки наданих документів, для підтвердження числових значень митної вартості, не зазначив яких саме документів, даних або відомостей не вистачає для підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору.

Такі дії митного органу не відповідають приписам п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, приведені протиправні дії та в деякій мірі і бездіяльність митного органу, які передували прийняттю оскаржуваному рішенню фактично призвели до порушення законодавчо закріпленого постулату, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо прийняття суб`єктом владних обґрунтованих рішень з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отож, саме ці вище перелічені випадки і є правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості.

Із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач зазначив: у ТСД відсутні будь-які відомості щодо якісних характеристик, що впливають на рівень митної вартості товару, а саме (рік виробництва товару). При митному огляді встановлено, що вищезазначений товар відповідає 1998 року виробництва, даний шильдік маркований продавцем (з фото митного огляду при даній ЕМД № 1-14ihg видно, що товар без видимих ознак експлуатації).

Під час розгляду документів було виявлено, що контракт не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201. У контракті від 10.06.2021 № 106/21 відсутні умови поставки та умови розрахунку за даний товар. Даний контракт підписаний одноосібно тільки продавцем. Під час здійснення перекладу за допомогою Інтернет перекладача виявлено, що в контракті зазначено, що покупець приймає такі товари за загальними та спеціальними умовами продажу, зазначеними на звороті, про що він повністю обізнаний (дані умови відсутні в документах поданих до митного оформлення).

У СМR гр. 22 незаповнена, що суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 № 57-V.

Таким чином, Галицькою митницею Держмитслужби були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Щодо вище приведених доводів відповідача, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, то колегія суддів зазначає, що:

-оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару було винесено 17 червня 2021 року, а наказ Міністерства економіки з питань євроінтеграції України від 06 вересня 2001 року № 201 (на порушення якого вказує відповідач), втратив чинність 21 липня 2020 року (підставі наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 липня 2020 року № 1275). Відсутність умов поставки та умов розрахунку за товар не впливають ні на можливість оцінити вартість цього товару, ні на чинність такого контракту. Окрім того, суд першої інстанції підставно урахував пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 відповідно до якого не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами;

- твердження відповідача з приводу того, що заявлена вартість не підтверджена документально не відповідає дійсності, оскільки позивачем долучено до поданої митної декларації: договір № 106/21 від 10 червня 2021 на загальну суму 1900,00 євро; рахунок фактуру № 78/Е на суму 1450,00 євро (не є предметом цього спору); рахунок фактуру№ 77/Е на суму 450,00 євро (є предметом цього спору); платіжне доручення в іноземній валюті від 13 серпня 2021 року до контракту № 106/21 від 10 червня 2021 року на суму 1900,00 євро за два рахунки фактури, які підтверджують заявлену позивачем вартість, яка відповідає вартості заявленій у декларації країни відправлення.

Відносно ж доводів з приводу не заповнення гр. 22 СМR, що суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Графа 22 СМR повинна містити відомості про вантажовідправника. Дослідивши відомості графи 22 СМR (а.с.207) колегією судів встановлено, що вказана міжнародна товаро- транспортна накладна містить заповнена друкованим рукописним текстом, у графі 22 якої містяться відомості про вантажовідправника, що відповідає графі 1 цієї СМR.

При цьому, графа 22 СМR не містять жодних відомостей числової вартості придбаного позивачем товару і за положеннями ст. 5 названої Конвенції, відсутні вимоги щодо необхідності зазначення таких відомостей.

Як наслідок, колегія суддів приходить до переконання, що приведені відповідачем доводи стосовно порушення порядку заповнення графи 22 СМR є безпідставними та такими, що не впливають на визначену сторонами вартість товару, а відтак не можуть бути підставою для коригування митної вартості названого товару.

Стосовно ж доводів, з приводу того, що в ході митного огляду встановлено, що ввезене на митну територію України обладнання не має видимих ознак експлуатації та є таким, що вироблено у 1998 році, то колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на значний технологічних прогрес, відсутність видимих ознак експлуатації ввезеного на митну територію України обладнання не вказує на обставини того, що вказане обладнання зі сплином часу у 23 роки з моменту його виготовлення є таким, що не відповідає сучасним технологіям та може відноситься до нового технологічного обладнання.

Відтак, наведена відповідачем обставина з приводу відсутності видимих ознак експлуатації ввезеного обладнання 1998 року випуску не може бути підставою для коригування його вартості виходячи з вартості обладнання, яке виготовлено у 2021 році за новими сучасними технологіями.

Верховний Суд у своїй постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17 наголосив, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

Частиною 2 статті 55 МК України визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним методом 2 б) (ст. 60 МКУ) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA № 102160/2021/40419 від 14 червня 2021 року.

Згідно частини 3-7 ст. 60 МК України при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, року випуску таких товарів, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

Незважаючи на приведені висновки суду першої інстанції, відповідач подаючи апеляційну скаргу не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом 2б) (ст. 60 МКУ) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, тощо.

Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.

Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.

Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.

В ході подання та розгляду апеляційної скарги позивач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно МД № UA № 102160/2021/40419 від 14 червня 2021 року була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності свого рішення в частині застосування саме резервного методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 380/22711/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року