Справа № 174/572/22
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/174/8/2022
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 жовтня 2022 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

18.10.2022 року представник позивачки Бундюк Є.В., яка та діє від імені і в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом та просить визнати дії відповідача, які полягали у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, протиправними (неправомірними), визнати незаконною та скасувати постанову ГАВ № 076718 від 29.08.2021 р., провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого штрафу у розмірі 1700 грн., суму виконавчого збору в розмірі 170 грн., суму розміру мінімальних витрат 270 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Витрати за сплату судового збору у розмірі 1503,89 грн. покласти на відповідача.

До позовної заяви представником позивачки додано клопотання, в якому вона просить поновити їй пропущений процесуальний строк для повторного звернення до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, мотивуючи своє клопотання тим, що вона наділена правом подачі повторного адміністративного позову ОСОБА_1 оскільки позивачка 08.02.2022 р. зверталась до Вільногірського міського суду з аналогічним позовом, який ухвалою від 11.02.2022 р. було залишено без руху та позивачці надано 10 днів для сплати судового збору, який вона сплатила 22.02.2022 р., однак через початок військових дій не змогла подати дану квитанцію у визначений в ухвалі строк до суду, а 04.03.2022 р. судом була винесена ухвала про повернення адміністративного позову, матеріали справи судом були направлені позивачці, однак були повернуті до суду в зв`язку зі спливом строку зберігання на пошті, так як позивачка зараз знаходиться за межами країни, як тимчасово переміщена особа.

12.09.2022 р. ОСОБА_1 було укладено договір на надання правничих послуг з адвокатом Бундюк Є.В., яка 16.09.2022 р. отримала та ознайомилась з адміністративним позовом разом з додатками. Вважає що строк для повторного звернення позивачки до суду сплинув 26.09.2022 р., однак цей строк був пропущений саме з її вини, але з поважних причин, внаслідок знаходження з 26.09.2022 року по 03.10.2022 р. на лікарняному по догляду за дитиною. Просить визнати причину пропуску строку поважною та поновити позивачці ОСОБА_1 строк для пред`явлення адміністративного позову до суду.

Вирішуючи дане клопотання та питання щодо можливості відкриття провадження у справі за даним позовом суддя дійшов наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою та другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19 звернуто увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Окрім того, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" (980_172) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення "Устименко проти України" випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, оскаржувана позивачкою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бундюк Є.В., постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою 29 серпня 2021 року. В графі постанови «Примірник постанови отримав» міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що позивачка була присутня на місці складення постанови та отримала її копію в день її винесення - 29 серпня 2021 року. Одночасно, графа постанови «Копію постанови надіслано рекомендованим листом» є незаповненою, що, в свою чергу, також підтверджує факт отримання копії постанови ОСОБА_1 на місці та в день її прийняття.

До того ж, позивачка вказує в позовній заяві, що 29 серпня 2021 року вона дійсно викликала поліцію, через те що її знайомий вкрав в неї телефон, за викликом приїхали працівники поліції, провели профілактичну бесіду з цією особою та відібрали в них обох письмові пояснення. Проте, як зазначає в позовній заяві представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови дізналась в грудні 2021 р., до суду з позовом про скасування оскаржуваної постанови вперше звернулась 08.02.2022 р., позовна заява була залишена суддею без руху, а в подальшому, в зв`язку з не усуненням недоліків повернута позивачці, однак не отримана нею через введення в Україні воєнного стану та виїзду за межі України.

Разом з тим, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду з позовом без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, яким саме чином введення воєнного стану в Україні перешкоджало позивачці реалізувати своє право на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема надати квитанцію про сплату судового збору на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2022 р. про залишення її позову без руху.

Доказів на підтвердження виїзду позивачки за межі України та часу такого виїзду також не надано.

Окрім того, відповідно до вимог ч.2 ст.286 КАС України, строк на звернення до суду з позовом щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності становить десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), тому доводи представника позивачки щодо необхідності обрахування цього строку з 26.09.2022 р., суддя вважає необґрунтованими.

До того ж, нормами КАС України строки повторного звернення позивача до суду з адміністративним позовом після його повернення судом внаслідок не усунення недоліків позовної заяви, як зазначає представник позивачки ОСОБА_2 не встановлені.

Таким чином, з часу винесення постанови про накладення на позивачку ОСОБА_1 адміністративного стягнення - 29 серпня 2021 року минув тривалий час, більше року, і позивачкою не зазначено причин, які дійсно б унеможливили її своєчасне звернення до суду та не надано доказів на підтвердження таких обставин, а перебування представника позивачки ОСОБА_2 у період з 26.09.2022 року по 03.10.2022 р. на лікарняному по догляду за дитиною не може слугувати підставою для поновлення строку на звернення до суду позивачці ОСОБА_1 .

При таких обставинах, суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на звернення до суду слід відмовити, а позовну заяву - залишити без руху, надавши позивачці десятиденний строк для подання до суду заяви про поновлення строку з зазначенням інших підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.121, 123, 286, 294 КАС України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на звернення до суду - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачці десятиденний строк для подання до суду заяви про поновлення строку з зазначенням інших підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що в разі не подання заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду у строк, встановлений судом, або якщо підстави, які будуть вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, будуть визнані судом неповажними, позовна заява буде повернута позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис А.А.Борцова