Справа № 932/920/20(2а/932/358/20)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2022 року м. Дніпросправа № 932/920/20(2а/932/358/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року у справі № 932/920/20(2а/932/358/20) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю паркування Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю паркування Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича, в якому просила скасувати постанову від 09.12.2019 серії ІД №00053133 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України і просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, постановою від 09 грудня 2019 року серії ІД № 00053133 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП у розмірі 510 грн. (а.с. 4)

У зазначеній постанові вказано, що 15 листопада 2019 року о 14:49 год. транспортним засобом Nissan Murano реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою м. Дніпро вул. Виконкомівська, 12 здійснено зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено вимоги пп. «и» п.15.9 ПДР.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним доказом вчинення даного правопорушення має бути замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що й підтверджувало б факт зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглих територій. Посадовою особою відповідача в порушення вимог ст. 280 КУпАП не встановлено, чи було вчинено правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить інформації щодо вчинення інспектором заміру відстані від зупинки ТЗ до місця виїзду з прилеглої території. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, в даному випадку є недоведеним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

В силу пп. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Водночас, відповідно до пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Разом з тим зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і зупинка безпосередньо в місці виїзду є різними видами одного правопорушення порушення правил зупинки транспортного засобу.

Позивача притягнуто до відповідальності за порушення пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, а саме зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій, про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення (а.с. 4). За зупинку безпосередньо в місці виїзду позивач до відповідальності не притягався.

Позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення. Зазначає, що припаркувала автомобіль на місці платного паркувального майданчика, проте знаходилась там на протязі двох хвилин. Наявність розмітки для паркування підтверджено фотознімками (а.с. 29).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

-чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

-чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст.77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Так, зміст постанови має відповідати вимогам статтей 283 і 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до положень статті 14-2 КУпАП інспектором з паркування проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких зафіксовано одночасно географічні координати транспортного засобу: 48.45962728, 35.04834391 та його місце розташування по відношенню до найближчого нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 12 (а.с. 29).

Разом з тим, зазначені фотознімки не містять об`єктивних доказів здійснення позивачем правопорушення і не спростовують пояснення позивача.

Відповідно до фотознімків автомобіль не розташований ні в місці виїзду з огородженої території підприємства (установи), ні в місці виїзду з двору багатоквартирного будинку і не перешкоджає руху інших транспортних засобів до місця виїзду з прилеглої території. Відстань від місця зупинки автомобілю позивача до безпосереднього місця виїзду в оскарженій постанові не зазначена, відповідачем не здійснювався замір такої відстані.

Разом з тим колегія суддів погоджує застосування судом першої інстанції до цих правовідносин правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08.02.2018 у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а, відповідно до якої належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Вчинення позивачем правопорушення не підтверджено. Матеріали справи також не містять доказів того, що розмістивши свій автомобіль на місці платного паркувального майданчика на протязі двох хвилин (відповідно до пояснень позивача які не спростовані), позивач створила перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є невід`ємним елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року у справі № 932/920/20(2а/932/358/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко