Справа № 240/28533/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/28533/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

21 жовтня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Грінлайн" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Грінлайн" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЧВ-1598/21/273/АВ/ТД-ФС/019 від 14 вересня 2021 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що посадові особи відповідача діяли на підставі, у спосіб та в межах, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржувана постанова прийнята у спосіб, що передбачений Порядком №509, санкція постанови застосована на підставі та в межах, передбачених статтею 265 КЗпП України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що оскаржувана постанова не підтверджена належними та допустимими доказами містить інформацію, що не відповідає фактичним обставинам справи, із зафіксованими в акті інспекційного відвідування громадянами, які на думку перевіряючих працювали без належного на те оформлення, з 29 громадянами укладені цивільно-правові договори, 3 громадян працюють за трудовими договорами, 5 неповнолітніх жодних робіт не виконували.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Управлінням Держпраці у Чернівецькій області видано наказ №221 від 22.07.2021 «Про проведення інспекційного відвідування», відповідно до якого наказано посадовим особам Управління Держпраці у Чернівецькій області провести інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, укладення трудових договорів та оформлення трудових відносин з працівниками у приватному підприємстві "Грінлайн" місце реєстрації -вул.С.Бандери,7, м. Житомир, місце здійснення господарської діяльності - с.Ломачинці Дністровського району Чернівецької області тривалістю 7 (сім) робочих днів у період з 22.07.2021 по 30.07.2021.

На підставі вказаного наказу №221 від 22.07.2021 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області видано направлення на проведення інспекційного відвідування ПП "Грінлайн".

За наслідками інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЧВ-1598/21/273/АВ від 30.07.2021, яким встановлено порушення ПП "Грінлайн" вимог ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

14.09.2021 на підставі акта інспекційного відвідування №ЧВ-1598/21/273/АВ від 30.07.2021, заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЧВ-1598/21/273/АВ/ТД-ФС/019, якою вирішено накласти штраф на ПП "Грінлайн" у розмірі 2 040 000 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи стверджується, що під час інспекційного відвідування відповідачем не було встановлено, що вказані в акті інспекційного відвідування особи писали заяви на працевлаштування до ПП"Грінлайн", подавали трудові книжки, документи про освіту, про стан здоров`я та інші документи, передбачені частиною другою статті 24 статті 24 КЗпП України, або іншим чином здійснили своє волевиявлення для працевлаштування. Крім того, як і відсутні будь-які докази того, що відповідачем з`ясовувалися причини присутності не перевіряємому підприємстві неповнолітніх.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Спірна постанова прийнята на підставі висновку відповідача про те, що в ході інспекційного відвідування встановлено допуск ПП "Грінлайн" 34 осіб, в тому числі 5 неповнолітніх, до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно частини другої статті 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, під час інспекційного відвідування відповідачем не було встановлено, що вказані в акті інспекційного відвідування особи писали заяви на працевлаштування до ПП "Грінлайн", подавали трудові книжки, документи про освіту, про стан здоров`я та інші документи, передбачені частиною другою статті 24 статті 24 КЗпП України, або іншим чином здійснили своє волевиявлення для працевлаштування. Крім того, відсутні будь-які докази того, що відповідачем з`ясовувалися причини присутності на перевіряємому підприємстві неповнолітніх.

Так, між позивачем та особами, які зазначені в акті інспекційного відвідування як: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 укладено цивільно-правові договори від 22.07.2021.

Вказаними особами та ПП "Грінлайн" були складені та підписані акти приймання-передачі виконаних робіт від 03.09.2021.

Зокрема, відомостями на виплату готівки підтверджено проведений розрахунок з вказаними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 прийняті на роботу за трудовим договором, що підтверджено витягами з наказів про прийняття.

Зазначені в матеріалах перевірки неповнолітні пояснили, щодо перебування в садовому масиві "За током" пояснили, що відвідували своїх рідних, які в на той час виконували певні роботи.

У Рекомендаціях про трудове правовідношення N 198 (далі - Рекомендації) Міжнародної організації праці (далі - МОП), зазначено, що держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах або інших засобів конкретних ознак визначення трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються "підпорядкованість" та "залежність". У пункті 13 Рекомендацій "підпорядкованість" проявляється, якщо робота: 1. виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони; 2. передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства; 3. виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи; 4. виконується працівником особисто; 5. виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила; 6. має характерну тривалість/продовжуваність; 7. вимагає особисту присутність працівника; 8. передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником. При встановленні трудових відносин за допомогою критерію "залежності" беруться до уваги наступні елементи: 1. періодичність виплати винагороди працівнику; 2. той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника; 3. виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів; 4. реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку; 5. оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи; 6. відсутність фінансового ризику у працівника. Лише встановлення вказаних обставин у сукупності може безумовно свідчити про наявність трудових відносин.

Цивільно-правовими договорами від 22 липня 2021 року було передбачено виконання конкретної роботи, самостійну організацію та виконання робіт (п. 1.1), визначено конкретний строк виконання робіт (п. 4.1.), передбачено умову оплати виконаних робіт після їх виконання (п. 2.1, 2.2).

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 травня 2018 у справі № 127/21595/16-ц (№61-10203св18).

До того ж, цивільно-правові договори від 22 липня 2021 року не є систематичними, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції такі договори були повністю виконані його сторонами, а тому в силу статті 599 Цивільного кодексу України є припиненими.

При цьому, чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому вважає, що сторони договору (в даному випадку, замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Отже, зазначені вище договори були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, вказані договори містили умови щодо оплати результату виконаних робіт (наданих послуг), а не їх процесу, а фізична особа, що надавала послуги за зазначеними цивільно-правовими договорами не мала обов`язку дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Крім того, наведені цивільно-правові договори не визнано недійсними в судовому порядку, вони не мають ознак нікчемного правочину, а у відповідності до Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, яким визначено права посадових осіб - інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, - інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14 травня 2020 року у справі №640/1099/19,

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що висновки про існування між позивачем та вказаними особами трудових відносин, без укладення трудового договору, ґрунтуються на відеозаписі на якому зафіксовано присутність таких осіб у день проведення інспекційного відвідування на території, Ломачинецького старостинського округу Сокирянської територіальної громади урочища "За током".

Однак, на такому відеозаписі міститься тільки відеозапис під час яких працівники управління Держпраці з`ясовують анкетні дані осіб, які перебували на території, останні повідомили лише своє прізвище, ім`я, по батькові. Також не було встановлено під запис, під час опитування таких осіб, факт їхнього перебування в трудових відносинах з позивачем, виконання ними роботи та отримання за це заробітної плати.

Разом з цим, інспектори жодним чином не встановили, де знаходилися робочі місця вищевказаних осіб і яким чином вони створені; не опитали інших осіб на предмет того, чи перебували відповідні фізичні особи у трудових відносинах з позивачем, чи мали постійне робоче місце, графік роботи, чи отримували заробітну плату, тощо. Письмові пояснення у осіб, які були присутні у день проведення інспекційного відвідування не відбиралися.

З огляду на наведене у сукупності апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що перебування осіб, вказаних в акті інспекційного відвідування 22 липня 2021 року на території, Ломачинецького старостинського округу Сокирянської територіальної громади урочища "За током" не свідчить про існування трудових відносин між ними та позивачем та не підтверджує фактичного допущення зазначених осіб до роботи.

Таким чином, відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки акту інспекційного відвідування №ЧВ-1598/21/273/АВ від 30.07.2021, що свідчить про протиправність та необхідність прийнятої на підставі таких висновків постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЧВ-1598/21/273/АВ/ТД-ФС/019 від 14 вересня 2021 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.