Справа № 120/1032/22-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1032/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

21 жовтня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

25.01.2022 позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької міської ради, в якому просив:

-визнати протиправною відмову Вінницької міської ради в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1 та скасувати п. 48 рішення 14 сесії 8 скликання відповідача від 26.11.2021 року № 682;

-зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання відмови протиправною, скасування рішення (в частині) та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 48 рішення № 682 від 26.11.2021 року 14 сесії 8 скликання Вінницької міської ради.

Зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов`язання Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Вінницьку міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

На думку апелянта, найбільш ефективним способом захисту його прав є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 .

Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове його виконання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража.

Рішенням 14 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.11.2021 року № 682 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 у зв`язку з ненаданням погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, на даний момент, дійсно перебуває у користуванні іншої особи.

Також, судом враховано лист Вінницької міської ради від 01.02.2022 року за вих. № С/01/5112/1-00-10, згідно якого відповідно до інформації з Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, яка знаходиться біля ділянки з кадастровим номером :02:091:0100, не є сформована як об`єкт цивільного права у розумінні ст. 79,79-1 ЗК України. Крім того, рішень щодо передачі цієї земельної ділянки відповідачем не приймалося.

Отже, згідно матеріалів справи земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, згідно наданих до клопотання графічних матеріалів є несформованою, незареєстрованою та неможливо встановити інформацію про право власності та інші речові права щодо цієї земельної ділянки.

Суд першої інстанції вказав, що зі змісту рішення відповідача, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою встановлено, що підставою для його прийняття стала відсутність погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки. При цьому, будь-яких інших посилань, як на підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою таке рішення не містить.

Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку про протиправність відмови відповідача в наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1 .

Оскільки дана відмова міститься в п. 48 рішення 14 сесії 8 скликання відповідача від 26.11.2021 року № 682, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував п. 48 рішення №682 від 26.11.2021 14 сесії 8 скликання Вінницької міської ради.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 , суд першої інстанції вказав, що оскаржуване позивачем рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами ст. 118 ЗК України, умов для прийняття рішення про надання позивачу бажаного для нього дозволу.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.07.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вимог зобов`язального характеру, колегія суддів переглядає рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Так, відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На думку апелянта, найбільш ефективним способом захисту його прав є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 .

Однак, надаючи оцінку наявним матеріалам справи, колегія суддів приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Вінницьку міську раду належним чином розглянути питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу у АДРЕСА_1 , з огляду на наступне.

Так, зі змісту витягу з рішення 14 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.11.2021 №682 судом встановлено, що підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність слугувало ненадання позивачем погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи.

При цьому, положеннями ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Надаючи оцінку вимогам чинного законодавства та підставам відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване рішення 14 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.11.2021 №682, зокрема, п. 48, не містить аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що свідчить про неможливість вирішення позовної вимоги позивача шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 .

Крім того, судом враховано правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17, в якій зазначено наступне.

"Щодо ефективності обраного судом апеляційної інстанції способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою".

Таким чином, у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 806/2540/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.