Справа № 520/16867/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 жовтня 2022 року № 520/16867/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Мироносицька, буд. 99, літ А-3,м. Харків, ) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.08.2021 по виконавчому провадженню № 65065384 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. Рішення суду виконано управлінням у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а отже відсутні підстави для накладення штрафу. Просить позов задовольнити.

Копія ухвали про відкриття провадження направлена на адресу відповідача, відповідач правом надання відзиву на адміністративний позво не скористався.

На підставі наявних матеріалів судом встановлено такі обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 № 520/17416/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, в тому числі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, статей 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-УІІ від 14.10.2014, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-117вих20 від 02.03.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, в сумі 31520,06 грн. без обмеження її максимального розміру.

Рішення набрало законної сили та 19.03.2021 року позивачем отримано виконавчий лист.

Розпорядженням ГУ ПФУ в Харківській області від 31.03.2021 проведено перерахунок пенсії позивача виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-117вих20 від 02.03.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, в сумі 31520,06 грн.

08.04.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим листом № 520/17416/2020, виданому 19.03.2021 відкрито виконавче провадження.

Листом від 23.04.2021 № 2000-0305-8/58247 позивач повідомив державного виконавця про те, що рішення суду по справі 520/17416/2020 виконано, розмір пенсії після перерахунку складає з 13.12.2019 16380,00 грн. з 01.07.2020-17120, з 01.12.2020-17690,00 грн.

Постановою від 27.04.2021 ВП № 65065384 на управління накладено штраф за невикоання рішення суду у розмірі 5100 грн.

11.05.2021 позивачем отримано вимогу державного виконавця про надання належним чином завірених копій документів на підтвердження виконання рішення суду від 11.01.2020 у справі 520/17416/2020.

На виконання вказаної вимоги управління листом від 27.05.2021 № 2000-0305-8/71551 повідомило про те, що рішення суду виконано, після перерахунку пенсії з 13.12.20219 розмір останньої складає 16380,00 грн, з 01.07.20201-17120,00 грн, з 01.12.2020-17690 грн., отже рішення суду від 11.01.2020 № 520/17416/2020 виконано у повному обсязі, заборгованість по виплаті пенсії у справі 520/17416/2020 відсутня.

11.08.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Харківській області у розмірі 10200,00 грн за проведення перерахунку пенсії без урахування резолютивної частини рішення суду від 11.01.2021

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Судове рішення підлягає обов`язковому виконанню незалежно від волевиявлення особи, яка за таким рішенням має певне зобов`язання, а при відмові від виконання судового рішення в добровільному порядку, держава гарантує його примусове виконання.

У статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" установлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Згідно з цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Зі змісту резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі 520/17416/2020 вбачається , що відповідача зобов`язано здійснити перерахунок пенсії , виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-117вих20 від 02.03.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, в сумі 31520,06 грн. без обмеження її максимального розміру

ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 , проте розмір останньої обмежено десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, який з урахуванням положень Законів України «Про Державний бюджет» на 2019 та 2020 роки відповідно складав станом на 13.12.2019 року 1638,00 грн., станом на 01.07.2020 року -1710,00 грн, станом на 01.12.2020 року-1769,00 грн., що підтверджується листами ГУ ПФУ в Харківській області від 23.04.2021 № 2000-0305-8/58247 та від 27.05.2021 № 2000-0305-8/71551.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Зоркіна Ю.В.