Справа № 420/10723/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Дробченко К.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Яценка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної ОСОБА_1 ;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виконати належний перерахунок винагороди з проведенням індексації грошових доходів та сплатити борг несплаченої перерахованої винагороди з вересня 2017 року;

визнати відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 протиправною та зобов`язати надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області належним чином та в повному обсязі дозареєструвати в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків облікової картки присяжної Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 з конкретним заповненням усіх даних з вересня 2017 року.

Ухвалою від 29.06.2021р. вказану позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали 30.06.2021р. позивач надав до суду заяву про усунення недоліків, чим усунув зазначені судом недоліки.

30.06.2021 року (вх. №ЕП/17722/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про залишення без розгляду клопотання про призначення судової експертизи з економіки.

30.06.2021 року (вх. №ЕП/177784/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 05.07.2021 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

15.07.2021 року (вх. №ЕП/19154/21) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 19.07.2021 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.08.2021 року (вх. №ЕП/20823/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

15.07.2021 року (вх. №ЕП/19155/21) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про збільшення позовних вимог.

22.07.2021 року (вх. №39918/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про продовження терміну для надання відповідної інформації.

29.07.2021 року (вх. №40974/21) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

03.08.2021 року (вх. №ЕП/20824/21) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

04.08.2021 року (вх. №ЕП/20835/21) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

04.08.2022 року (вх. №42453/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

11.08.2021 року (вх. №43989/21) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

19.08.2021 року (вх. №ЕП/22344/21) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

26.08.2021 року (вх. №ЕП/22624/21) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

27.08.2022 року (вх. №46573/21) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою від 27.08.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

20.09.2021 року (вх. №ЕП/25425/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про перенесення судового засідання.

Ухвалою від 22.09.2021 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою від 08.10.2021 року призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 28.10.2021 року продовжено строк зупинення провадження у справі.

27.08.2021 року (вх. №ЕП/22773/21) позивачем до канцелярії суду подані додаткові пояснення.

30.08.2022 року (вх. №ЕП/24769/22) позивачем до канцелярії суду подано заяву про поновлення провадження у справі.

31.08.2021 року (вх. №ЕП/23231/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

08.09.2021 року (вх. №ЕП/24153/21) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

22.09.2021 року (вх. №52091/21) представником відповідача до канцелярії суду подані додаткові пояснення.

06.10.2021 року (вх. №ЕП/27063/21) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про призначення судової експертизи.

22.10.2021 року (вх. №ЕП/28756/21) позивачем до канцелярії суду подано заяву про поновлення провадження по справі без участі його участі.

Ухвалою від 05.09.2022 року призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі.

30.08.2022 року (вх. №ЕП/24765/22) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про витребування належних доказів.

19.09.2022 року (вх. №29497/22) представником відповідача до канцелярії суду подані додаткові пояснення.

19.09.2022 року (вх. №ЕП/26925/22) позивачем до канцелярії суду подані пояснення.

19.09.2022 року (вх. №ЕП/26930/22) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про розгляд клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою від 19.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

23.09.2022 року (вх. №ЕП/27657/22) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

30.09.2022 року (вх. №ЕП/28383/22) позивачем до канцелярії суду подано письмові докази.

30.09.2022 року (вх. №30735/22) представником відповідача до канцелярії суду подані додаткові пояснення.

03.10.2022 року (вх. №ЕП/28484/22) позивачем до канцелярії суду подано заяву про збільшення позовних вимог.

04.10.2022 року (вх. 31006/22) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про закриття провадження.

10.10.2022 року (вх. №ЕП/29296/22) позивачем до канцелярії суду подано заяву про приєднання письмових доказів.

11.10.2022 року (вх. №ЕП/29396/22) представником відповідача до канцелярії суду подані додаткові пояснення.

18.10.2022 року (вх. №ЕП/30210/22) позивачем до канцелярії суду подані додаткові докази.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем порушуються норми трудового законодавства, який не надає розрахункові листи, несвоєчасно сплачує винагороду/заробітну плату, нарощує борги несплаченої винагороди шляхом недоплати кількості годин роботи та шляхом не проведення індексації на винагороду присяжної починаючи з 2017 року.

Від відповідачів надійшли відзиви та пояснення на позовну заяву, в яких, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останні діяли у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до витягів з реєстру перерахувань до Приватбанку винагороди присяжним, які містяться в матеріалах справи, нараховані суми позивачу виплачені у відповідному місяці, в якому нараховані.

Наказом Державної судової адміністрації України від 05.10.2016 року №198 затверджено Порядку виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному за час виконання ним обов`язків у суді.

Відповідно до пункту 1 Порядку №198 встановлено, що цей порядок визначає процедуру нарахування, виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному відповідно до статті 68 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з ч.2 Порядку присяжному за час виконання ним обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням відповідного регіонального коефіцієнту) з урахуванням фактично відпрацьованого часу:

у 2016 році - у порядку, визначеному положеннями Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами);

з 2017 року - у порядку, визначеному статтею 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", з урахуванням пункту 24 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" цього закону.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частина 2 статті 135 цього Закону визначає, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Частина 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Отже, з аналізу зазначених положень законодавства слідує, що винагорода присяжного розраховується виходячи з посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням відповідного регіонального коефіцієнту) з урахуванням фактично відпрацьованого часу. В свою чергу, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко регламентує, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат та до базового посадового окладу додатково застосовуються відповідні регіональні коефіцієнти.

Таким чином, до складу посадового окладу не входять доплати передбачені ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а є додатковими складовими суддівської винагороди.

З огляду на зазначене, доводи позивача стосовно того, що відповідачем невірно розрахований посадовий оклад судді, внаслідок чого зменшений і розмір винагороди присяжного з підстав не врахування додаткових складових суддівської винагороди є необґрунтованими.

Стосовно розміру посадового окладу судді місцевого суду, суд зазначає наступне.

Так, за твердженнями позивача, відповідачем невірно розрахований посадовий оклад судді місцевого суду, оскільки в основу розрахунку не покладено 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб починаючи з вересня 2017 року та по грудень 2019 року включно.

Проте, такі твердження є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 24 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить:

1) з 1 січня 2017 року:

а) для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

в) для судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) з 1 січня 2018 року:

а) для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) з 1 січня 2019 року:

а) для судді місцевого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

4) з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року становив:

відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» - 1600,00 грн;

відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» - 1762,00 грн;

відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» - 1921,00 грн;

відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» - 2102,00 грн.

Як вбачається зі зведених штатних розписів районних (міських та міськрайонних) судів Одеської області, затверджених в.о. начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області посадовий оклад судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання) з урахуванням регіонального коефіцієнту складає:

станом на 2017 рік 30000,00 грн;

станом на 2018 рік 44050,00 грн;

станом на 2019 рік 57630,00 грн.

Суд зазначає, що шляхом здійснення арифметичних дій виходячи з наданих до суду відповідачем розрахункових листків та з урахуванням встановлених чинним законодавством України норм, судом розраховано, що присяжному засідателю Суворовського районного суду м. Одеси Ярошик В.В. винагороду присяжного розраховано з окладу судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання) з урахуванням регіонального коефіцієнту відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, враховуючи вищенаведене, з урахуванням регіонального коефіцієнту м. Одеси, базовий посадовий оклад судді місцевого загального суду у 2021 році дорівнював 78825,00 грн.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області при нарахуванні винагороди присяжному використовує посадовий оклад судді, який ділиться на кількість робочих годин у місяці відповідно до графіку норм робочого часу, тим самим визначає вартість однієї години поточного місяця.

Зміни вартості однієї години належить від кількості робочих днів, які встановлені графіком норм робочого часу на 2020р. та 2021р.

Враховуючи зазначене, при розрахунку базового розміру посадового окладу судді Суворовського районного суду м. Одеси, територіальне управління ДСА України в Одеській області керувалось ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Також, ТУ ДСА в Одеській області 16.02.2022 року здійснено нарахування винагороди присяжного Суворовського районного суду м. Одеси Ярошик В.В, за виконання обов`язків у суді за 2 години січня 2022 року у розмірі 1037.18 грн., та за 5 годин лютого 2022 року в розмірі 2463.30 грн.

У зв`язку зі зміною реквізитів, яке відбулось в АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем направлено листа до ГУ ДКСУ в Одеській області щодо сторнування платіжних доручень, які були відправлені раніше в лютому та березні 2022 року, після чого, 31.05.2022 року ТУ ДСА України в Одеській області повторно сформувало та направило платіжні доручення (за лютий -березень 2022 року) до ГУ ДКС України в Одеській області.

Таким чином, фінансові зобов`язання та платіжні доручення винагороди присяжного з відповідними податками та зборами відправлені територіальним управлінням ДСА України в Одеській області до Головного управління ДКС України в Одеській області 13.09.2022 року та очікують а виконання органом казначейства.

Щодо подання фінансової звітності суд зазначає, що ТУ ДСА України в Одеській області, керуючись Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затверджений наказом МФУ від 13.01.2015 року 4 за формою №1ДФ, здійснює подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку по всім присяжним місцевих загальних судів Одеської області кожного кварталу поточного року про що, суду надано розрахункові листи за липень 2021 року березень 2022 року.

Щодо позовної вимоги про нарахування індексації, слід зазначити наступне.

В позовній заяві не наведено правового обґрунтування даної вимоги позивачем, не надано суду доказів того, чи проводилась (не проводилась) індексація грошових доходів у спірний період, а також не надано розрахунку перевищення величини індексу споживчих цін поріг індексації (станом на момент виникнення спірних правовідносин) при перевищенні якого проводиться індексація грошових доходів населення. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що судоми першої та апеляційної інстанції у справі №420/1059/20 встановлено, що між позивачем та ТУ ДСА України в Одеській області відсутні трудові відносини, а дохід який позивач отримує є винагородою, яка виплачується залученій до виконання обов`язків особі, передбачених законодавством та не пов`язаних з виконанням своїх службових обов`язків не є заробітною платою, у відповідача відсутній обов`язок нараховувати та сплачувати за таку особу єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, відповідач правомірно використовував код Економсічної класифікації видатків бюджету 2800 «Інші поточні видатки» при здійсненні нарахування та виплати винагороди присяжному.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2022 р.

Суддя О.М. Тарасишина