Справа № 320/11003/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року м. Київ Справа № 320/11003/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є непрацюючим пенсіонером, який проживає на території радіоактивного забруднення, а відтак має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому частиною другою статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII у редакції, чинній до 01.01.2015.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/11003/20 та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині:

- позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 по 28.04.2020 перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 по 28.04.2020 передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, предметом розгляду даної адміністративної справи є позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявились у відмові здійснити позивачу з 29.04.2020 перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, та зобов`язання відповідача з 29.04.2020 здійснити позивачу перерахунок та виплату передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплачених сум.

У подальшому до суду надійшов відзив на позовну заяву від 14.12.2020 № 1000-0903-8/100168, який ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 повернуто відповідачу без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

З 10.12.1978 позивач проживає на території с. Лука Таращанського району Київської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначених у Додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, є зоною гарантованого добровільного відселення.

Вказані обставини представником відповідача не заперечуються та підтверджуються даними, що містяться у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 (а.с. 8), паспорті позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 6), довідці Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області від 31.08.2020 № 1122 (а.с. 12), пенсійному посвідченні позивача, виданому 02.09.1992 (а.с. 9), та посвідченні громадянина (громадянки), який (яка) потерпів (ла) від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_3 , виданому позивачу 29.03.2001 Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 9).

У вересні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (а.с. 10).

Листом від 02.10.2020 № 8193-11959/Б-02/8-1000/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про відсутність підстав для виплати їй підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (а.с. 11).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявились у відмові здійснити їй перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону № 796-XII (у редакції, чинній до 01.01.2015) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, до Закону № 796-XII внесено зміни шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 04.02.2016 № 987-VIII (далі - Закон № 987-VIII), який згідно з розділом ІІ «Прикінцеві положення» набрав чинності з 01.01.2016, до Закону № 796-XII включено статтю 39 наступного змісту: «Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України».

У подальшому Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01.01.2015, яка за своїм змістом та правовим регулюванням у порівнянні зі статтею 39 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 987-VIII передбачає доплати значно більшим категоріям осіб та, як наслідок, відновлює соціальні виплати тим особам, право на доплати яким не відновлено з включенням статті 39 Законом № 987- VIII.

Так, стаття 39 Закону № 796-XII у редакції Закону № 987-VIII, яка чинна з 01.01.2016, врегульовує питання доплат виключно тим особам, які працюють у зоні відчуження.

У свою чергу редакція статті 39 Закону № 796-XII, яка була чинна до 01.01.2015, врегульовувала питання здійснення доплат значно більшим категоріям осіб, а саме:

1) особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у зоні гарантованого добровільного відселення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю);

2) непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях;

3) студентам, які там навчаються;

4) пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення;

5) громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів.

Таким чином, відновлення дії статті 39 Закону № 796-XII у редакції, яка діяла до 01.01.2015 (до внесення змін Законом № 76-VIII), спричиняє колізію правозастосування з огляду на чинність із 01.01.2016 статті 39 Закону № 796-VIII у редакції Закону № 987-VIII.

Разом з тим, враховуючи, що статтю 39 Закону № 796-XII у редакції Закону № 987-VIII та статтю 39 Закону № 796-XII у редакції, яка діяла до внесення змін Законом № 76-VIII, які визнані неконституційними, не можна вважати однопредметними нормативно-правовими актами, оскільки вони встановлюють право на доплати різному колу суб`єктів, суд дійшов висновку, що підстави для застосування темпорального підходу для вирішення колізії цих норм відсутні.

Натомість, визначаючись щодо способу подолання зазначеної правової колізії, суд керується приписами статей 3 та 8 Конституції України, відповідно до яких в Україні визнається і діє принцип верховенства права, у відповідності до якого людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Такий підхід до розуміння наслідків визнання неконституційними нормативно-правових актів (або окремих положень) та усунення виниклої внаслідок цього колізії забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право непрацюючих пенсіонерів, які проживають на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення - на отримання передбаченого статтею 39 Закону № 796-VIII підвищення до пенсії відновлено з 17.07.2018 з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018.

Аналогічні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18, які в силу приписів частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд має враховувати при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 320/11003/20, враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет та підстави позову, а також правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що дана справа є типовою по відношенню до зразкової справи № 240/4937/18.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач, як особа, яка є непрацюючим пенсіонером та проживає на території радіоактивного забруднення, має право на отримання з 29.04.2020 підвищення до пенсії у розмірі, визначеному положеннями статті 39 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній до 01.01.2015).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу з 29.04.2020 перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, є протиправними.

При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача з 29.04.2020 здійснити позивачу перерахунок та виплату передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 840,80 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявились у відмові здійснити ОСОБА_1 з 29.04.2020 перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) з 29.04.2020 здійснити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплачених сум.

4.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Харченко С.В.