Справа № 640/721/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/721/20 Головуючий у І інстанції - Федорчук А.Б., Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй пенсії за період з 01.04.2014 по 01.11.2019,зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.04.2014 по 01.11.2019.

В подальшому, позивачемподано заяву про встановлення судового контролю за виконанням цього рішення, в обґрунтування якоїзазначає, що ГУ ПФУ в м. Києві 09.02.2022 повідомили про здійснення нарахування їй пенсії за період з 01.04.2014 по 31.10.2019. Заборгованість згідно рішення суду становить 94 888, 48 грн, а виплата сум заборгованості буде здійснена після затвердження окремої програми.У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 640/721/20 відповідачем не було виконано у повному обсязі без поважних причин та протягом тривалого часу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву у повному обсязі.

Апелянт наголошує, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань по виконанню рішення суду.

Розгляд справи, призначений на 13 год. 10 хв 19.10.2022, було відкладено до закінчення повітряної тривоги, яку оголошено о 12 год. 55 хв, про що було повідомлено учасників, які з`явились до суду у призначений час.

Оскільки, після закінчення повітряної тривоги сторони, будучі належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду до суду не прибули,згідно зп. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відмовляючи у задоволені заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Крім того, суд зауважив, що на виконання рішення суду були видані виконавчі листи, тому заходи примусового виконання рішень здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», тобто позивач має право звернутись до суду в порядку ст. 287 КАС України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з оглядну на наступне.

Так, статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах регулюється ст. 382 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Така правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

За встановленими обставинами, на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2021 у даній справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві здійснено нарахування позивачці пенсії за період з 01.04.2014 по 31.10.2019 в сумі 94 888,48 грн.

В подальшому, її листом повідомлено, що погашення заборгованості буде здійснено після затвердження окремої програми.

При цьому, підставою невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2021 у повному обсязі в даний час є недостатність відповідних бюджетних призначень, передбачених бюджетом для Пенсійного фонду України.

Згідност. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Таким чином, нарахована позивачці сума пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто така виплата не може бути здійснена за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише за наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно із пп. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 28-2 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Отже, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

При цьому, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України (далі - БК України)визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства (п.п. 20, 29 БК України).

Судом першої інстанції правильно наголошено, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Верховний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, розпорядником якого є Кабінет Міністрів України, органи Пенсійного фонду здійснюють таку виплату після виділення коштів з Державного бюджету України, відтак протиправні дії чи бездіяльність відповідача у даному випадку відсутні.

Суд звертає увагу, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 378 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова