Справа № 120/6969/21-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6969/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

05 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року (ухвалене в м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Тростянецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 червня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 є депутатом Тростянецької селищної ради 8 скликання, що підтверджується відповідним посвідченням.

24 грудня 2020 року позивач звернулася до Тростянецького селищного голови із депутатською вимогою №14 з проханням надати належним чином засвідчені копії всіх протоколів, висновків та рекомендацій постійних комісій Тростянецької селищної ради з 25 листопада по 24 грудня 2020 року, окрім протоколу та висновків постійної комісії з регламенту, гласності, депутатської діяльності і етики, прав людини, законності та запобігання корупції

Листом від 05 січня 2021 року вих. №11-02.17 відповідач, посилаючись на положення статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", повідомив, що задоволення запиту щодо надання копій запитуваних документів передбачає виготовлення копій документів обсягом більше як 10 сторінок, а тому задоволення запиту позивача від 24 грудня 2020 року буде можливим після відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк таких документів.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, зокрема сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (частина 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Водночас, правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради визначено Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року №93-IV (далі Закон №93-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 2 Закону №93-IV депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів (частина 2 статті 3 Закону №93-IV).

Відповідно до частин 1-3 статті 30 Закону №93-IV депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Місцеві ради та їх органи забезпечують необхідні умови для ефективного здійснення депутатами місцевих рад їх повноважень.

Рада та її органи сприяють депутатам місцевих рад в їх діяльності шляхом створення відповідних умов, забезпечення депутатів документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами, необхідними для ефективного здійснення депутатських повноважень, організовують вивчення депутатами місцевих рад законодавства, досвіду роботи рад

Статтею 11 Закону №93-IV визначені права депутата місцевої ради у виборчому окрузі.

Так, відповідно до частини 2 статті 11 Закону №93-IV при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради також має право, зокрема, на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.

Під депутатським зверненням розуміється викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції (частина 1 статті 13 Закону №93-IV).

Відтак, Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено право депутата місцевої ради звертатись із відповідним зверненням, депутатським запитом, депутатським запитанням, при цьому таке звернення складається у довільній формі та відповідно до положень статті 13 Закону №93-IV є за своїм змістом вимогою депутата місцевої ради.

З огляду на викладене суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що Законом №93-IV не передбачено такої форми реалізації депутатом своїх повноважень, як надсилання депутатської вимоги, адже незалежно від назви такого звернення депутат місцевої ради, звертаючись із відповідним зверненням, реалізує гарантовані Законом №93-IV права.

Більше того, таке звернення подано не в порядку запиту на інформацію, надання якої врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації", а в порядку статті 13 Закону №93-IV.

Окрім того, у прохальній частині звернення позивач просив надати йому як депутату Тростянецької селищної ради відповідні документи, що додатково свідчить про те, що це звернення подано саме на реалізацію вимог Закону №93-IV.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта, що ОСОБА_1 не звернувся з депутатським запитом та не виніс питання щодо бездіяльності Тростянецького селищного голови на розгляд селищної ради, а відразу звернувся до суду, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону №93-IV, якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Відтак, можливість звернення із депутатським запитом, яка передбачена статтею 13 Закону №93-IV є правом депутата, а не його обов`язком. До того ж ані цим, ані іншими законами не передбачено обов`язку депутата звернутися із депутатським запитом перед зверненням до суду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №264/5790/16-а.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно посилався у відповіді на звернення ОСОБА_1 на положення статті 21 Закону України Про доступ до публічної інформації, якою передбачено відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк відповідних документів.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що оскільки позивачеві надано відповідь на депутатську вимогу, тому відсутні підстави для визнання бездіяльності селищної ради протиправною, враховуючи слідуюче.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує саме бездіяльність Тростянецької селищної ради щодо незабезпечення його як депутата місцевої ради належним чином завіреними копіями запитуваних документів.

При цьому, факт ненадання відповідних документів Тростянецькою селищною радою не заперечується, у зв`язку з чим вказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання такої бездіяльності протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Повноваження сільського, селищного, міського голови визначені статтею 42 вищезазначеного Закону.

Відтак, позивач, звертаючись із депутатською вимогою, адресував таку голові селищної ради як головній посадовій особі територіальної громади, яка представляє інтереси Тростянецької селищної ради. В свою чергу, праву позивача на забезпечення документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами кореспондує обов`язок саме конкретної ради та її органів у забезпеченні надання останніх, а не обов`язок селищного голови, що випливає з приписів частини 3 статті 30 Закону №93-IV.

А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Тростянецька селищна рада є належним відповідачем у справі

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що позивач звертається до суду, як фізична особа, а не як депутат Тростянецької селищної ради ОСОБА_2 , а тому не є належним позивачем, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 зазначає про порушення своїх прав саме, як депутата, а не фізичної особи.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, поняття «дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень» у законодавстві відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач розглянув звернення позивача, керуючись вимогами Закону України "Про доступ до публічної інформації", а не на підставі Закону №93-IV, у зв`язку з чим вірно встановив, що належним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача повторно розглянути депутатську вимогу ОСОБА_1 від 24 грудня 2020 року №14 відповідно до приписів Закону №93-IV.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.