Справа № 682/1807/22
Суддя: Мотонок Т. Я.
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1807/22
Провадження № 2-а/682/27/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2022 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
з участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута Хмельницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області, інспектора ВП № 1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Цілінського Миколи Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5906975 від 18.09.2022,
29.09.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Хмельницькій області, інспектора ВП № 1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Цілінського М.С. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5906975 від 18.09.2022.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 18 вересня 2022 року о 09 год. 58 хв. відносно нього сержантом ВП № 1 (м. Славута) Шепетівского районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області інспектором Цілінським М.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5906975. Постанова мотивована тим, що 18 вересня 2022 року о 09 год. 33 хв. гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.4 Жовта лінія, а саме здійснив зупинку в зоні дії даної розмітки за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п. 1 ст. 122 КУпАП.
З даною постановою позивач не погоджується, оскільки така була винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою, протиправною та такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства України. Так, сержант поліції ОСОБА_2 під час складання постанови поводив себе зухвало, непрофесійно, внаслідок чого було порушено конституційні права ОСОБА_1 ОСОБА_1 наголошує на тому, що здійснив зупинку поза дією жовтої лінії, у місці де, відповідно до ПДР дозволена зупинка транспортних засбів. Крім того, вказує, що сержант ОСОБА_2 під час розгляду справи не прийняв до уваги пояснення, надані позивачем щодо його невинуватості, а також не реагував на клопотання, які були заявлені усно. На відео, надане відповідачем, відсутня фіксація державного номерного знаку автомобіля, що в цілому не може вважатись належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявлялося клопотання про надання можливості надати письмові пояснення по справі та скористатись правом на захист, однак поліцейським дані клопотання були проігноровані. Також під час розгляду справи поліцейським не встановлено обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 . Окрім того, у постанові не вказано технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, необґрунтовано, з порушенням чинного законодавства України, тому просить скасувати постанову серії ЕАР №5906975 та стягнути із відповідачів судові витрати.
18.10.2022 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, в якому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки при складанні процесуального документу поліцейським Цілінським М.С. вчинено всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності. Представник відповідача вказує, що у своєму позові ОСОБА_1 зазначає про порушення порядку розгляду справи поліцейським Цілінським М.С., однак не спростовує сам факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.
Із відеозапису нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що на відрізку часу зазначеного в постанові вбачається, що автомобіль позивача знаходиться на лінії розмітки 1.4, яка позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспорних засобів. Окрім цього, для провадження у справі про адміністративне правопорушення характерним є специфічний вид доказів безпосередні спостереження осіб, уповноважених на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування. Відтак поліцейський Цілінський М.С., виявивши порушення позивачем ПДР, відреагував належним чином, результатом чого стало винесення оскаржуваної постанови. Поліцейський діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим на думку відповідача відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.
Розгляд справи у відкритому судовому засіданні було призначено на 21.10.2022, без виклику сторін.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.09.2022 року інспектором ВП № 1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Цілінським М.С. винесено постанову серії ЕАР № 5906975 від 18.09.2022 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.4 Жовта лінія, а саме здійснив зупинку в зоні дії даної розмітки, чим порушив п. 34 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП складом даного адміністративного правопорушення є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. /ч. 1 ст. 7 КУпАП/.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд має підстави для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови доведено, надано докази, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду. Зокрема відеозапис нагрудної камери поліцейського з якого чітко вбачається, що автомобіль позивача знаходиться на лінії розмітки 1.4, яка позначає місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів.
Згідно п. 34 п.п.1.4 ПДР Горизонтальна розмітка жовтого кольору - позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано до суду докази, а саме відеозапис, в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.
Позивач не надав належних доказів на спростування вчинення ним передбаченого п. 34 ПДР України. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2, 14, 72-77, 241-246, 250, 286,294 КАС України, суд,
В задоволенні позові ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області, інспектора ВП № 1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Цілінського Миколи Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5906975 від 18.09.2022 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Мотонок Т. Я.