Справа № 380/10223/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10223/21 пров. № А/857/11380/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М., Ніколіна В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, реєстратора Головного управління ДФС у Львівській області Гроцької Вероніки Адамівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватний виконавець виконавчого округу Пиць Андрій Андрійович про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, реєстратора Головного управління ДФС у Львівській області Гроцької В.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватний виконавець виконавчого округу Пиць А.А. про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

13 жовтня 2022 року судом апеляційної інстанції зареєстровано заяву позивача (вх. №К-36261/22) про відвід колегії суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М., Ніколіна В.В. від розгляду справи з тих підстав, що ухвалою колегії суддів від 12 вересня 2022 року про відкриття апеляційного провадження, зупинено дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 380/10223/21. Вважає, що колегія суддів при винесенні вказаної ухвали грубо зловживала своїми процесуальними правами, чим спричинила збитки та обмежила право власності на транспортний засіб.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2022 року визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Заверуха О.Б., судді - Ніколін В.В., Большакова О.О., який в подальшому буде здійснювати розгляд зазначеної справи.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі №380/10223/21 визнано необґрунтованою. Оскільки відбулася заміна судді Гінди О.М. на суддю Большакову О.О., то клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М., Ніколіна В.В. вирішено лише відносно суддів Заверухи О.Б. та Ніколіна В.В..

Передано справу для вирішення питання про відвід суддів Заверухи О.Б., Ніколіна В.В. колегії суддів, які не входять до складу суду, що розглядає справу.

Згідно з ч.8 ст.40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.11 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Дослідивши заявлені підстави для відводу, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні заяви про відвід суддів Заверухи О.Б., Ніколіна В.В. слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Як на підставу для відводу суддів заявник посилається на приписи статті 36 КАС України нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Згідно ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волкова О. проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…".

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Мотиви заяви про відвід суддів фактично зводяться до не незгоди з процесуальним рішенням колегії суддів, а саме ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 12 вересня 2022 року, в частині, що стосується зупинення дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 380/10223/2.

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Окрім наведеного, частиною 4 статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заявник, подаючи заяву про відвід суддям Заверухи О.Б., Ніколіна В.В. не навів належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та об`єктивності суддів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід не є підставою для її задоволення. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості зазначених суддів, не встановлено.

Відтак, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, передбачених ст. 36 КАС України, які б перешкоджали суддям Заверусі О.Б., Ніколіну В.В. брати участь у розгляді даної справи, чи викликали сумнів у неупередженості чи об`єктивності суддів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 38, 39, 40, 325, 328 КАС України, суд, -

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Заверухи О.Б., Ніколіна В.В. у справі у справі №380/10223/21 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар