Справа № 640/3947/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3947/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про:

1) визнання протиправними і скасування постанов відповідача від 13 січня 2022 року ВП № 66637435 та ВП № 66637573, підписаних Озадовським Русланом Юрійовичем ;

2) визнання протиправними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича із перевірки 13 січня 2022 року законності виконавчого провадження при розгляді скарг стягувача від 12 грудня 2021 року у виконавчих провадженнях ВП № 66637435 та ВП № 66637573;

3) визнання протиправною бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича щодо протиправної бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. та його постанов від 10 січня 2022 року ВП № 66637435 та ВП № 66637573 про закінчення виконавчого провадження, винесених у відсутність даних розгляду Міністерством юстиції України скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року з урахуванням норм Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 195/32647;

4) зобов`язання відповідача розглянути повторно скарги стягувача від 12 грудня 2021 року у виконавчих провадженнях ВП № 66637435 та ВП № 66637573 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С.;

5) зобов`язання відповідача повторно перевірити законність виконавчих проваджень ВП № 66637435 та ВП № 66637573 в тому числі і постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. від 10 січня 2022 року за № 66637435 та № 66637573 про закінчення виконавчого провадження.

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи про протиправність оскаржуваних постанов відповідача, а також дій та бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю. із перевірки 13 січня 2022 року законності виконавчого провадження при розгляді скарг стягувача від 12 грудня 2021 року у виконавчих провадженнях ВП№ 66637435 та ВП № 66637573, з урахуванням того, що будь-які дії щодо виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2021 року № 640/30364/20, у тому числі, заходи щодо перевірки виконання рішення боржником не вчинялись, рішення суду не виконане; відповідач порушив строки розгляду скарг та не здійснив перевірку законності виконавчих проваджень ВП № 66637435 та ВП № 66637573.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасувано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13 січня 2022 року ВП № 66637573, підписану Озадовським Русланом Юрійовичем .

Визнано протиправними дії Заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича із перевірки 13 січня 2022 року законності виконавчого провадження при розгляді скарги стягувача від 12 грудня 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 66637573.

Визнано протиправною бездіяльність Заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича щодо не здійснення перевірки постанови про закінчення виконавчого провадження від 10 січня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 66637573.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12 грудня 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 66637573 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно перевірити законність виконавчого провадження ВП № 66637573, у тому числі, постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича від 10 січня 2022 року ВП № 66637573 про закінчення виконавчого провадження.

Відмовлено у задоволенні іншої частини адміністративного позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з урахуванням порушення судом першої інстанції норм матеріального /процесуального права.

Також, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині п. 7 резолютивної частини рішення суду від 25.07.2022.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги до розгляду у письмовому провадженні на 19.10.2022.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, з урахуванням того, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

11.10.2022, під № 44041 до суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

14.10.2022, під № 44659 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

17.10.2022, під № 44801 до суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувають виконавчі провадження ВП№ 66637435 та ВП № 66637573 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 29 липня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва № 640/30364/20 про зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року з урахуванням норм Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 195/32647.

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скарги на виявлену бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С.

Проте, за результатами розгляду вказаних скарг, начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовським Р.Ю. винесено постанови від 13 січня 2022 року ВП № 66637435 та ВП № 66637573 про результати перевірки законності виконавчого провадження, за якими, визнано дії головного державного виконавця Кузьменка О.С. під час виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2021 року № 640/30364/20 про зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року з урахуванням норм Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 195/32647, такими, що не відповідають вимогам частин першої та другої статті 18, частин першої та другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач, не погоджуючись із постановами відповідача від 13 січня 2022 року ВП № 66637435 та ВП № 66637573, діями начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича із перевірки 13 січня 2022 року законності виконавчого провадження при розгляді скарг стягувача від 12 грудня 2021 року у виконавчих провадженнях, а також, бездіяльністю начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича щодо протиправної бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. та його постанов від 10 січня 2022 року ВП № 66637435 та ВП № 66637573, звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду із цим позовом, є, зокрема, дії та бездіяльність відповідача під час розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП №66637435 та правомірність прийняття постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, за наслідками її розгляду, проте, суд встановив, що стягувачем в межах виконавчого провадження ВП № 66637435 є ОСОБА_2 , а боржником - Міністерство юстиції України, у свою чергу, позивачем, тобто особою на захист прав, свобод та інтересів якої подано даний позов є ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Отже, за висновками суду першої інстанції, ОСОБА_2 не є позивачем за даним позовом та не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тому, позивач не довела, що дії та бездіяльність відповідача під час розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 66637435 та постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження, прийнята за наслідками її розгляду, будь-яким чином порушують чи обмежують її права та інтереси, чи створюють для неї будь-які юридичні наслідки;

- матеріали справи, у тому числі виконавчого провадження не містять доказів вжиття державним виконавцем заходів спрямованих на перевірку виконання рішення боржником, а саме по закінченню десятиденного строку, встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 66637573, державний виконавець не вчинив будь-яких дій, з метою примусового виконання рішення. Зазначені обставини відповідач не заперечує, та фактично підтверджує висновками, викладеними в оскаржуваних постановах. Враховуючи, що державний виконавець не вчинив будь-яких дій у встановленому порядку, суд першої інстанції виснував, що має місце протиправна бездіяльність державного виконавця, а тому відповідач, за результатами розгляду скарги позивача в оскаржуваній постановах, мав визнати протиправною саме бездіяльність державного виконавця, а не дії;

- відповідач під час проведення перевірки законності виконавчого провадження ВП № 66637573 не перевірив факту виконання рішення в межах цього виконавчого провадження, не встановив наявності чи відсутності підстав для його закінчення. Так, відповідач зазначив, що рішення згідно з виконавчим документом виконане фактично у повному обсязі, однак, жодним чином не проаналізував зміст цього листа, не дослідив викладені у ньому обставини, та, відповідно, не встановив, чи підтверджує цей лист факт виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі № 640/30364/20;

- відповідач не надав оцінки обставинам, викладеним у скарзі, а також не розглянув скаргу в частині ініціювання питання щодо притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності;

- відповідач порушив строк розгляду скарги, передбачений пунктом 6 розділу ХІІ Інструкції.

Натомість, апелянт - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, судом першої інстанції не було враховано, що відзив відповідача на позовну заяву було подано у порядку та спосіб, визначений процесуальним законодавством; судом не враховано неналежного відповідача у даній справі, адже Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може виступати по справі відповідачем що оскарження дій, рішень та бездіяльності державних виконавців. (а.с. 1-6 т. 2)

ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу на п. 7 резолютивної частини рішення суду, якою було відмовлено у іншій частині позовних вимог, заявлених у позові, зазначає, що суд протиправно вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог, які стосуються примусового виконання рішення від 17.02.2021 по справі № 640/30364/20 в рамках виконавчого провадження № 66637435. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно надано правову оцінку поняттю законний інтерес. (а.с. 24-52 т. 2)

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу норм частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Зазначені норми є імперативними і вказують на обов`язок відповідача сприяти повному виконанню рішення суду боржником, для чого вчиняти передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії у формі державного примусу з метою реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення закріпленого в ст. 129-1 Конституції України, в тому числі, перевіряти виконання боржником рішення суду і лише в разі повного його виконання припиняти такий примус у формі закінчення виконавчого провадження шляхом прийняття відповідної постанови.

Пунктом 1 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 (далі по тексту- Типове положення), передбачено, що відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) через відповідні управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Управління). Відділ очолює начальник відділу державної виконавчої служби (далі - начальник Відділу) (пункт 8 Типового положення).

Згідно з пунктами 9, 10 Типового положення, начальник Відділу: 1) очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу; 2) забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції; 3) здійснює контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; 4) вносить пропозиції щодо заохочення або порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Відділу, державних виконавців та інших працівників Відділу; 5) організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства; 6) забезпечує і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни; 7) організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю Відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян; 8) виконує рішення і здійснює інші дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; 9) розподіляє обов`язки між працівниками Відділу, розробляє проекти їх посадових інструкцій; 10) розглядає скарги на дії (бездіяльність) державних виконавців; 11) за наявності підстав відповідно до вимог законодавства погоджує заяви державних виконавців про виплату винагороди; 12) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Для здійснення своїх повноважень начальник Відділу має право видавати розпорядження, доручення та забезпечує контроль за їх виконанням.

У силу змісту абзацу 3 пункту 1 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі по тексту - Інструкція), зокрема, встановлено, що перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

За пунктом 2 розділу ХІІ Інструкції, посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи. Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника). Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження (пункт 6 розділу ХІІ Інструкції).

У вою чергу, пунктом 7 розділу ХІІ Інструкції, визначено про те, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що з матеріалів виконавчого провадження ВП № 66637573, слідує, що 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 подала до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі № 640/30364/20.

30 серпня 2021 року, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66637573 з примусового виконання виконавчого листа від 29 липня 2021 року № 640/30364/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про: зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року з урахуванням норм Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 1195/32647. У вказаній постанові державний виконавець Кузьменко О.С. вказав про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнув з боржника виконавчий збір у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Так, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі № 640/30364/20 «Про результати розгляду звернення», Мін`юст надіслав лист від 29 грудня 2021 року № 131011/20.1/31-21, адресований ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1

10 січня 2022 року, державний виконавець Кузьменко О.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 66637573, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Надалі, ОСОБА_1 подала до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаргу на виявлену 12 грудня 2021 року бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С., за змістом якої, заявник просила розглянути у строк, встановлений Розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, дану скаргу на виявлену в АСВП 12 грудня 2021 року бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 66637573; на підставі даної скарги здійснити перевірку законності виконавчого провадження №66637573 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2021 року № 640/30364/20 про зобов`язання МЮУ розглянути скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року з урахуванням норм Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом МЮ України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 1195/32647; на підставі дій по перевірці законності виконавчого провадження, вчинення яких зумовлює дана скарга, винести без затримки постанову «про результати перевірки законності виконавчого провадження № 66637573», якою визнати протиправною триваючу до 12 грудня 2021 року бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №66637573, й зобов`язати виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; а також, ініціювати питання щодо притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

У силу вимог ч. ч. 1 - 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Тож, з наведеного слідує, що Законом України «Про виконавче провадження», чітко встановлено обов`язок державного виконавця здійснювати перевірку виконання рішення боржником та вживати заходи з метою примусового його виконання, зокрема, накладення на боржника штрафу, надіслання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, проте. За даних обставин, вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець Кузьменко О.С. виніс 30 серпня 2021 року та встановив десятиденний строк для виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі № 640/30364/20, та яку отримав лист Мін`юсту «Про результати розгляду звернення», який був надісланий на виконання вказаного судового рішення, датований 29 грудня 2021 року, тобто, як правильно встановив суд першої інстанції, більш ніж через три місяці після спливу строку на його виконання. При цьому, матеріали справи, у тому числі виконавчого провадження, не містять доказів вжиття державним виконавцем заходів спрямованих на перевірку виконання рішення боржником, а саме, по закінченню десятиденного строку, встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 66637573, державний виконавець не вчинив будь-яких дій, з метою примусового виконання рішення, натомість, прийняв лист Мін`юсту «Про результати розгляду звернення» від 29 грудня 2021 року.

Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновк суду першої інсатнції про те, що, державний виконавець не вчинив будь-яких дій у встановленому порядку, тому, має місце протиправна бездіяльність державного виконавця, а тому, відповідач, за результатами розгляду скарги позивача в оскаржуваній постановах, мав би визнати протиправною саме бездіяльність державного виконавця, а не дії. Водночас, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач відмовив у задоволенні скарги в частині зобов`язання виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», мотивуючи тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі № 640/30364/20 виконане фактично у повному обсязі та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, при цьому, відповідач під час проведення перевірки законності виконавчого провадження ВП № 66637573, у встановленому порядку, не перевірив факту виконання рішення в межах цього виконавчого провадження, не встановив наявності чи відсутності підстав для його закінчення, а лише констатував та підтвердив висновки державного виконавця, без проведення перевірки та аналізу змісту листа Міністерства юстиції України від 29 грудня 2021 року № 131011/20.1/31-21.

З наведеного висновується, що відповідач не надав належної оцінки обставинам, викладеним у скарзі, а також не розглянув скаргу в частині ініціювання питання щодо притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач порушив строк розгляду скарги, передбачений пунктом 6 розділу ХІІ Інструкції, а саме, перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження. Як свідчать матеріали виконавчого провадження, скарга ОСОБА_1 від 12 грудня 2021 року надійшла до Міністерства юстиції України 15 грудня 2021 року та зареєстрована у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 22 грудня 2021 року, однак, постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження прийнято лише 13 січня 2022 року.

Апелянт (Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) у цій частині наголошує на тому, що судом не було враховано приписи ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», за якими, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій державним виконавцем, не є підставою для скасування такого рішення. У контексті наведеного, колегія суддів акцентує увагу на тому, що порушення строку розгляду скарги, не було основною підставою для прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог, адже суд, приймаючи таке рішення, виходив з того, що відповідач під час проведення перевірки законності виконавчого провадження ВП № 66637573, у встановленому порядку, не перевірив факту виконання рішення в межах цього виконавчого провадження, не встановив наявності чи відсутності підстав для його закінчення, тож, суд першої інстанції, перевіряючи бездіяльність/дії/рішення відповідача у межах виконавчого провадження, лише констатував порушення строку розгляду скарги, що цілком відповідає предмету розгляду даного спору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та вважає правильним визначений судом спосіб захисту прав позивача, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12 грудня 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 66637573 на бездіяльність державного виконавця Кузьменка О.С. та повторно перевірити законність виконавчого провадження ВП №66637573, у тому числі, постанови від 10 січня 2022 року ВП № 66637573 про закінчення виконавчого провадження.

У частині доводів апелянта (позивача) про порушенням судом норм матеріального/процесуального права при прийнятті рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (п. 7 резолютивної частини рішення), колегія суддів наголошує на тому, що за змістом статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

За загальним правилом, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто, належить конкретній особі - позивачу або скаржнику. порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, за вищезазначеними правовими нормами, обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду із цим позовом, є, зокрема, дії та бездіяльність відповідача під час розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 66637435 та правомірність прийняття постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, за наслідками її розгляду, проте, стягувачем в межах виконавчого провадження ВП № 66637435, є саме ОСОБА_2 . У свою чергу, позивачем, тобто особою на захист прав, свобод та інтересів якої подано даний позов є ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що ОСОБА_2 , не є позивачем за даним позовом та не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені та спрямовані на його захист, не підлягають задоволенню, позаяк, дії та бездіяльність відповідача під час розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 66637435 та постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження, прийнята за наслідками її розгляду, не можуть порушувати права та інтереси, ОСОБА_1 . Колегією суддів не враховуються доводи апелянта (позивача) в цій частині обґрунтувань скарги, оскільки останні є загальними та не змінюють суб`єктного складу учасників справи та предмет розгляду справи.

У частині доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що апелянтом так і не було наведено та доведено конкретних дій/рішень суду першої інстанції, які вчинені з порушенням норм КАС України, які вплинули саме на об`єктивність судового розгляду та призвели до неправильного розгляду даного спору.

Щодо доводів апелянта Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині заявлення позову та його розгляду до неналежного відповідача, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, та зазначає, що ОСОБА_1 12.12.2021 подала саме до Відділу скаргу на виявлену 12 грудня 2021 року бездіяльність головного державного виконавця Кузьменка О.С. Скарга позивача була адресована начальнику Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який, за правовідносин у даній справі, і має виступати відповідачем у справі. У частині доводів апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції що стосуються прийняття відзиву на позовну заяву відповідача, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції за наслідком розгляду даного спору та не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Тож, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що за наслідком розгляду апеляційних скарг позивача та відповідача, доводи апеляційних скарг сторін не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко