Справа № 366/1377/22
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1377/22
Провадження № 2-а/366/11/22
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2022 року смт Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач, в особі свого представника, адвоката, Шурубора В.І., звернулась до суду з позовом до відповідача про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначила, що 11.08.2022 року постановою № 44 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради її було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до зазначеної постанови, 17.06.2022 близько 21 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила правила торгівлі пивом, а саме в місцях визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, наказ №18 від 23.06.2022 року п. 1 пп. 3, здійснила продаж пива марки «Львівське» ємністю 4 літри, чим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, вона не перебувала в трудових відносинах із суб`єктом господарювання, тобто не була продавцем чи фізичною особою-підприємцем. Зазначає, що суб`єктом господарювання, який здійснює торгівлю в АДРЕСА_1 (магазин «Ласунчик»), є ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки вона не є ані продавцем у даному магазині, ані ФОПом, тобто не є суб`єктом адміністративної відповідальності по вказаній статті КУпАП.

Також вважає, що постанова адміністративної комісії не відповідає нормам ст. ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, оскільки не досліджені докази та не надано їм належну оцінку, а саме: не з`ясовано чи є позивач продавцем у ФОП ОСОБА_2 , чи зареєстрована вона ФОПом, чи був свідок, якщо був, то чи викликався на засідання комісії, чи наявний чек продажу алкоголю, чи наявні фото- чи відеофіксація правопорушення. Зазначає, що фактично єдиним доказом, на підставі якого адміністративна комісія дійшла висновку про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є протокол серії ВАВ № 472197 від 22.07.2022 року. Наголошує на тому, що в оскаржуваній постанові є розбіжності у даті вчинення правопорушення, зокрема, в описовій частині постанови вказано, що ОСОБА_1 порушила правила торгівлі пивом 17.06.2022, а при цьому далі у тексті цієї ж постанови зазначається, що протокол складено 22.07.2022, а наказ, який ніби порушила позивач, прийнятий 23.06.2022. Дані розбіжності, на думку представника позивача, є суттєвими, вважає, що адміністративна комісія повинна була бути повернути протокол на доопрацювання органу, який його видав, чого зроблено не було.

Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову №44 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради від 11.08.2022 року про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рух справи

Позов надійшов до суду 05.09.2022 року.

Ухвалою суду від 08.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначено на 07.10.2022 року без повідомлення сторін.

20.09.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає наступне.

02.08.2022 року до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради надійшли матеріали адміністративної справи відносно громадянки ОСОБА_1 . 11.08.2022 року на засіданні даної адміністративної комісії, на якому була присутня й позивач, комісією, у складі 5 членів, було розглянуто матеріали зазначеної вище адміністративної справи. Постановою № 44 позивачку було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн). Підставою для прийняття даного рішення став протокол про адміністративне правопорушення від 22.07.2022 року серії ВАВ № 472197 та наявні матеріали, оформлені ПОГ СВГ ВП Вишгородського РУП, майором поліції ОСОБА_3 .

Відповідачем зазначається, що заборона продажу алкоголю військовослужбовцям була прийнята на території Вишгородського району наказом Вишгородської районної військової адміністрації № 18 від 23.06.2022 року «Щодо продажу алкогольних напоїв у торгівельних мережах (магазинах) та закладах громадського харчування на території Вишгородського району».

Щодо твердження позивача, про те, що відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність, зазначає, що відповідно до пояснень позивача від 22.07.2022 року, вона стверджує, що «продала дві пляшки пива ємністю 2 л марки «Львівське». Про заборону продажу алкогольних напоїв військовослужбовцям з рішенням я ознайомлена», що є підтвердженням факту продажу пива марки «Львівське» та порушенням вищезазначеного наказу.

Стосовного того, що порушення повинно бути вчинено самим працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, а позивач на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення не перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , то під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 22.07.2022 серія ВАВ № 472197 позивачем було зазначено, що вона являється донькою власниці даного закладу і може працювати так, без офіційного працевлаштування. Оскільки позивач сама стверджує, що може працювати в даному закладі без офіційних трудових відносин, тому, посилання позивача на те, що вона не мала офіційних трудових стосунків з ФОП ОСОБА_2 не має суттєвого значення для вирішення даного спору, оскільки фактично дана особа була допущена до роботи за усним трудовим договором та виконувала обов`язки продавця.

Крім цього, у своєму відзиві відповідач посилається на пояснення ОСОБА_4 від 22.07.2022, який стверджує, що він «перебуваючи у військовій формі… продавчиня-жінка здійснила продаж пива «Львівське» ємністю 2,5 л», що є підтвердженням вчинення правопорушення та порушення вищевказаного наказу Вишгородської районної військової адміністрації та низки інших законодавчих актів.

Також у відзиві відповідач зазначає, що при прийнятті оспорюваної постанови адміністративною комісією було проаналізовано та досліджено наявні у матеріалах справи докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 22.07.2022 року серії ВАВ № 472197, з якого слідує, що позивач порушує п.1 пп. 3 наказу Вишгородської РВА №18 від 23.06.2022;

- пояснення позивача від 22.07.2022 року, з якого вбачається, що позивач знаючи про заборону продажу військовослужбовцям іде на порушення і здійснює продаж пива «Львівське» особі у військовій формі;

- про те, що саме громадянка ОСОБА_2 являється ФОПом, адміністративній комісії було відомо, оскільки в матеріалах справи міститься виписка з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та витяг з реєстру платників єдиного податку;

- щодо свідків, які не викликались на засідання комісії, то в матеріалах адміністративної справи наявні всі свідчення свідків, та наявний CD-R диск з відеозаписом із нагрудної камери ПОГ СВГ ВП Вишгородського РУП, майора поліції ОСОБА_3 , що є належним доказом у матеріалах справи;

- щодо чеку продажу алкоголю, то в матеріалах справи він відсутній, однак позивач не підтвердила наявність РРО в магазині-кафе «Ласунчик».

Окрім того, відповідачем зазначено, що даний позов є незрозумілим, оскільки, 24.08.2022 року позивачем сплачено штраф, у розмірі 8500 грн, накладений оспорюваною постановою.

Щодо розбіжностей у датах вчинення правопорушення, зазначених у протоколі від 22.07.2022 року серії ВАВ № 472197, де датою вчинення правопорушення є 22.07.2022 року та постанові № 44 від 11.08.2022 року, де датою вчинення правопорушення зазначено 17.06.2022 року, відповідачем зауважено, що жодних розбіжностей немає, дата вчинення правопорушення, зазначена у постанові № 44 від 11.08.2022 року як 17.06.2022 року є технічною помилкою секретаря адміністративної комісії.

Відповідач у своєму відзиві стверджує, що адміністративною комісією було з`ясовані всі обставини даної справи, досліджено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідків,чим дотримано вимоги статей 251, 252, 254 КУпАП.

Тому, враховуючи вищевикладене, просить врахувати даний відзив, залишити постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради №44 від 11.08.2022 року без змін, а позовну заяву без задоволення, а також перевірити дотримання термінів оскарження позивачем даної постанови.

Відповідно до п.4 ст.229 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

Так, зокрема, об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Суб`єктом правопорушення є особа, яка вчинила правопорушення.

Судом встановлено, що 11.08.2022 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області винесено постанову № 44 про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.06.2022 року близько 21 год. 00 хв. в смт Іванків по вул. Київська,13-А, порушила правила торгівлі пивом, а саме в місцях визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, наказ № 18 від 23.06.2022 року п.1 пп.3, здійснила продаж пива марки «Львівське» ємністю 4 літра, чим порушила ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.6).

Підпунктом 3 пункту 1 наказу начальника Вишгородської районної військової адміністрації Київської області від 23.06.2022 року №18 «Щодо продажу алкогольних напоїв у торгівельних мережах (магазинах) та закладах громадського харчування на території Вишгородського району» заборонено на території Вишгородського району продаж алкогольних напоїв військовослужбовцям, зокрема особам, які носять військову форму (а.с.39).

Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом …

Зі змісту частини 2 статті 156 КУпАП, вбачається, що суб`єктом цього адміністративного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Відповідно до п.п. 14.1.195, п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, працівник фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що суб`єктом господарювання, який здійснює торгівлю в смт Іванків по вул. Київська, 13-Ав магазині «Ласунчик», є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , яка орендує приміщення цього магазину. Позивач, яку адміністративною комісією притягнуто до адміністративної відповідальності не є суб`єктом підприємницької діяльності та офіційно не оформлена продавцем в магазині, який належить ФОП ОСОБА_2 . Вона лише допомагає їй, оскільки є її дочкою.

У письмових поясненнях позивача від 22.07.2022 року зазначено, що «22.07.2022 р. я перебувала на роботі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_1 …».

При цьому, належних доказів того, що вона є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування до матеріалів справи не долучено, а тому, виходячи із наявних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, на що при винесенні оскаржуваної постанови не звернула уваги адміністративна комісія при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області.

Також, в зазначених вище письмових поясненнях позивача міститься інформація про те, що «…до магазину зайшло двоє чоловіків… Один з них був у цивільному одязі, другий у військовій формі… Один з чоловіків, який перебував у цивільному одязі попросив продати їм пиво…». Тобто, позивач у своїх поясненнях вказує на те, що здійснила продаж пива особі у цивільному одязі.

За вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Такі висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17.

Крім того, судом встановлено, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення від 22.07.2022 року серія ВАВ № 472197 по суті правопорушення зазначено: «… порушила правила торгівлі пивом, а саме в місцях визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, наказ № 18 від 23.06.2022 р. п.1 пп.3, здійснила продаж пива…».

Аналогічні дані зазначені і в оскаржуваній постанові.

Слід зазначити, що диспозиція ч. 2 ст. 156 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до іншого нормативно-правового акта

Із зазначеної фабули протоколу, яка також стала основою оскаржуваної постанови, не вбачається: які саме правила торгівлі пивом порушено; які місця, визначені рішенням і якого саме органу місцевого самоврядування йде мова; наказ саме якого органу порушено.

Суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на письмові пояснення ОСОБА_4 від 22.07.2022 року, оскільки цей свідок на засіданні комісії не допитувався, а отже його пояснення під час розгляду комісією справи про адміністративне правопорушення не перевірялись.

Щодо посилання відповідача на CD-R диск із записом з нагрудної камери ПОГ СВГ ВП Вишгородського РУП, майора поліції Дорошенка А.О. як на доказ вчинення позивачем правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами.

До превентивних поліцейських заходів відноситься застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 9 ч. 1 ст. 31 цього Закону).

Частиною 1 статті 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 цього Закону під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

До відзиву на позовну заяву, відповідачем долучено оптичний CD-R диск, на якому міститься 1 файл відеозапису, який має назву 0000000__0012.МР4, тривалістю 14,32 хв.

В ході дослідження даного відеозапису, судом встановлено, що він не може слугувати належним доказом, оскільки запис не містить відомостей про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, на ньому не зафіксовано факту продажу алкогольних напоїв, а саме пива «Львівське», військовослужбовцю. Цей запис відображає спілкування працівників поліції з позивачкою. Крім того, даний запис не містить інформації від позивача про те, що вона здійснила продаж пива саме військовослужбовцю чи особі у військовій формі.

Як вбачається з долученого файлу з відеозаписом, він не містить будь-яких повідомлень ОСОБА_1 з боку поліцейських стосовно причин застосування до неї безперервної відеозйомки на нагрудну відеокамеру, а також роз`яснень, на підставі яких нормативно-правових актів застосовувався такий захід, з урахуванням чого суддя приходить до висновку, що працівниками поліції в цьому випадку порушено вимоги Закону України «Про Національну поліцію» в частині правил застосування такого превентивного поліцейського заходу як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що має за собою наслідком визнання файлів з відеозаписами неналежними та недопустимими по справі. Крім цього, це недотримання правил Закону спричинило порушення прав ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення виноситься при наявності доказів правопорушення, а в даному випадку судом було встановлено, що доказів вчинення адміністративного правопорушення в постанові не наведено, що само по собі є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, у зв`язку з чим її позов слід задовольнити та відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, а справу по адміністративне правопорушення закрити.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем 24.08.2022 року сплачено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн), то суд бере до уваги Постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 № 537/2088/17, в пункті 32 якої, зокрема, зазначено, що сам факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Щодо вимоги відповідача перевірити дотримання термінів оскарження позивачем постанови № 44 від 11.08.2022 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови…

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 6, 9 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Судом встановлено, що постанова адміністративної комісії № 44 винесена 11.08.2022 року, останнім днем оскарження, відповідно, буде 21.08.2022 року, яке припадає на вихідний день, неділю. Тому, останнім днем оскарження зазначеної постанови є 22.08.2022 року.

Представником позивача позовна заява здана до поштового відділення 22.08.2022 року, що підтверджується штампом на конверті про направлення рекомендованого листа з повідомленням на адресу Іванківського районного суду Київської області.

З вищезазначеного вбачається, що строки оскарження постанови представником позивача дотримані.

Щодо судових витрат

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (надалі Закон № 3674-VI), стаття 5 якого встановлює пільги щодо сплати судового збору.

Згідно з частиною четвертою статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення мав би бути сплачений судовий збір.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 гривню.

Беручи до уваги наведене нормативне регулювання й висновки Великої Палати Верховного Суду, ставка судового збору за звернення з цим позовом складає 496 грн 20 коп. (2481*0,2).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене та оскільки позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, суд присуджує стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Іванківської селищної ради на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 72-79, 132, 238, 241-246, 250, 251, 255, 257-263 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника, адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (адреса для листування: вул. Мотрича, 23, смт. Іванків Вишгородського району Київської області, 07201) до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (адреса: вул. І. Проскури,7, смт. Іванків Вишгородського району Київської області, 07201, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області №44 від 11серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області на корить держави судові витрати у розмірі 496 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 07.10.2022 року.

Суддя Н.П. Слободян