Справа № 320/541/22
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м. Київ справа №320/541/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 31.10.2020, протягом якого не виплачувалась пенсія; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020.

Позов мотивовано безпідставністю невиплати позивачу, яка є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, пенсії з травня 2018 року по жовтень 2020 року включно.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити. В задоволенні позовних вимог. Зазначив, що невиплачені кошти позивача за період з 01.05.2018 по 31.10.2020 будуть виплачені відповідачем у порядку затвердженому Постановою №1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету. За рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 14.12.2017 №3246-221 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 09.04.2021 про виплату заборгованості з виплати пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.05.2021 №5221-6324/Т-02/8-1000/21 позивача повідомлено, що Нарахування пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020 буде виплачені на умовах окремого Порядку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788.

Вважаючи неправомірною невиплату відповідачем пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб закріплено Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 №1706-VII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі по тексту - Закон №1706-VII).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону №1706-VII, громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком.

Також, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 14.12.2017 №3246-221 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 12 Закону №1706-VII визначено підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

У матеріалах справи відсутні докази скасування дії довідки про взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщеної особи, будь-яких відомостей про такі обставини сторонами не зазначено.

Як убачається зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.05.2021 №5221-6324/Т-02/8-1000/21, зазначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати та буде виплачено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості (пункт 1); у разі смерті пенсіонера (пункт 3); у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (пункт 4); в інших випадках, передбачених законом (пункт 5).

За висновком суду припинення відповідачем виплати пенсії позивачу не відповідало статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позаяк виплати припинено не на підставі вичерпних підстав, визначених пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не у відповідності до приписів іншого закону України, як це передбачено пунктом 5 частини першої статті 49 зазначеного Закону.

Тому, на думку суду, позивач має право на отримання пенсії за період її невиплати, а саме з 01.05.2018 по 31.10.2020, оскільки виплату позивачу пенсії припинено незаконно.

Як зазначено в листі Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.05.2021 №5221-6324/Т-02/8-1000/21, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788), суми пенсії внутрішньо переміщеним особам, які не виплачено за період дії до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, з огляду на що недоотримані суми пенсії будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що неприйняття Урядом України нормативно-правового акту не може слугувати підставою для обмеження права позивача на отримання пенсії.

Крім того, підстави виплати пенсії за минулий час визначені статтею 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Оскільки відповідачем припинено виплату призначеної та нарахованої позивачу пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020 без законних підстав, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що полягає у невиплаті пенсії позивачу за період з 01.05.2018 по 31.10.2020 та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити позивачу пенсію за період з 01.05.2018 по 31.10.2020, відповідно позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, судом також взято до уваги відповідну правову позицію Верховного Суду, висловлену в рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі №805/402/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018.

Щодо клопотання позивача про допущення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає, що згідно приписів пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що предметом спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, та за рішенням суду не вирішується питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише вирішується питання щодо зобов`язання вчинити відповідача дії по виплаті пенсії, відсутні правові підстави для допущення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція від 09.08.2021 №0.0..1). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (2/3 розміру позовних вимог), на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,33 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 31.10.2020, протягом якого не виплачувалась пенсія.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2020.

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605,33 грн. (шістсот п`ять грн. 33 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.