Справа № 380/8002/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/8002/20 пров. № А/857/10024/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання - Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/8002/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Пустомитівському районі Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

суддя в 1-й інстанції - Крутько О. В.,

час ухвалення рішення - 07.06.2022 року,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 09.06.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Пустомитівському районі Львівської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за його клопотанням від 10 серпня 2020 року про надання дозволу щодо виготовлення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і експлуатації житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7) та зобов`язати Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області у встановленому законом порядку розглянути його клопотання від 10 серпня 2020 року про надання дозволу, щодо виготовлення проекту землеустрою, для відведення у власність: земельної ділянки орієнтованою площею - 0,25 га для будівництва і експлуатації житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7); стягнути з казначейського рахунку відкритого в Управлінні державної казначейської служби України у Пустомитівському районі Львівської області Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на його користь моральну шкоду, завдану протиправною бездіяльністю з розрахунку статистичної середньомісячної заробітної плати у жовтні 2020 року по Львівській області в сумі 10862 грн пропорційно терміну, протягом якого триває порушення його прав відповідачем та на момент подання уточнених позовних вимог становить 10862*(1+125/30) = 56120,33 (п`ятдесят шість тисяч сто двадцять) грн 33 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7). Зобов`язано Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області у встановленому законом порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею - 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідач, провівши аналіз вхідних документів на офіційній поштовій адресі ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено відсутність будь-яких листів з електронної адреси позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується скріншотом з пошуковими реквізитами електронної адреси позивача. Зазначає, що сільська рада, провівши аналіз журналу вхідної кореспонденції та журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян, наявних у Сокільницькій сільській раді, встановлена відсутність реєстрації будь-яких заяв від позивача у період з 10 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року включно вказане підтверджується завіреними копіями фрагментів згаданих журналів. Звертає увагу, що, оскільки позивачем не підтверджено належним чином факту реєстрації звернення від 10 серпня 2020 року, не підтверджено порушення відповідачем прав позивача, його жодним чином не обмежено в можливості реалізації своїх прав та не доведено будь-яким способом вини посадових осіб Сокільницької сільської ради. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач у апеляційній скарзі зазначає про розгляд справи у відсутності представника, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області з клопотанням від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею - 0,25 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ - землі житлової, садибної забудови - 02:01, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Сокільники, в межах населеного пункту (квартал житлової забудови К-7).

До вказаного клопотання було додано: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; копія документа, що посвідчує особу; копія документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; довідка про участь в АТО.

Клопотання було подано засобами електронного зв`язку на електронну адресу Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області - .

Згодом, 27 серпня 2020 року тим же електронним зв`язком позивач звернувся до відповідача з проханням повідомити реєстраційні реквізити поданих клопотань та статус їх розгляду.

Відповіді на клопотання не надано.

Позивач звернувся в суд з цим позовом про визнання бездіяльності відповідача щодо розгляду його клопотання протиправною.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області не розглянула клопотання ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею - 0,25 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), чим допустила протиправну бездіяльність, а тому з метою захисту прав позивача та в межах заявлених позовних вимог необхідно зобов`язати Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області у встановленому законом порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею - 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7). Разом з тим, підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди саме оскаржуваною бездіяльністю відповідача та настання будь-яких негативних наслідків для позивача у виді моральної шкоди.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Ст.59 Закону №280/97-ВР передбачає, що рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Відповідно до ч.10 ст.59 цього Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема Земельним кодексом України.

Згідно з ч.1,3 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Ч.7 ст.118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею - 0,25 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ - землі житлової, садибної забудови - 02:01, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Сокільники, в межах населеного пункту (квартал житлової забудови К-7).

При цьому, клопотання було подано засобами електронного зв`язку на електронну адресу Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області - та отримано відповідачем.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, доводи відповідача про неотримання відповідного клопотання позивача є безпідставними, оскільки такі спростовані матеріалами справи, позивачем долучено відповідні докази направлення електронних листів на офіційну електронну адресу відповідача, а сільська рада не подала доказів розгляду вказаного клопотання позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що на адресу відповідача не надходило вказане клопотання з додатками, оскільки у вхідній кореспонденції реєстрація таких відсутня, оскільки такі не спростовують факту направлення засобами електронного звязку позивача таких на електронну адресу відповідача.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивач вправі був звернутися до землевпорядної організації без дозволу сільської ради у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку, оскільки це право позивача на вибір, у який спосіб останній має реалізовувати своє право.

Колегія суддів зазначає, що особа, зацікавлена у отриманні земельної ділянки у власність, не позбавлена можливості оскаржити до суду бездіяльність уповноваженого органу щодо нерозгляду у встановлений строк її заяви стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність, а тому Сокільницька сільська рада, як представницький орган місцевого самоврядування була зобов`язана розглянути клопотання позивача з прийняттям відповідного рішення, як результату реалізації своєї виключної компетенції на одному з етапів вирішення питання про безоплатну передачу земельної ділянки комунальної власності у власність приватну.

Згідно з п.3.1 рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не було дотримано критеріїв, визначених у ч.2 ст.2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області не розглянула клопотання ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею - 0,25 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), чим допустила протиправну бездіяльність, а тому з метою захисту прав позивача та в межах заявлених позовних вимог необхідно зобов`язати Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області у встановленому законом порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею - 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Сокільники Пустомитівського району (квартал житлової забудови К-7).

Щодо висновків суду першої існтанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх правильними, оскільки позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди саме оскаржуваною бездіяльністю відповідача та настання будь-яких негативних наслідків для позивача у виді моральної шкоди, а тому підстави для задоволення цієї вимоги відсутні. Крім того, позивач рішення суду в частині відмови не оскаржує.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/8002/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2022 року.