Справа № 300/143/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/143/22 пров. № А/857/9112/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській областіна рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (суддя Панікар І.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом доГоловного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ГУПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Запорізькій області про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до Закону УкраїниПро державну службу від 30.11.2021 року; зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу з 25.11.2021 року, з урахуванням до стажу державної служби періодів роботи: з 20.04.2006 по 08.12.2014 на посадах т.в.о. керуючого справами виконкому, керуючого справами виконкому Калуської міської ради, та заробітної плати згідно довідок про заробітну плату №Б-183 від 11.11.2021, Б-166 від 29.10.2021, виданих Калуською районною державною адміністрацією. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV). 25.11.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, проте рішенням ГУПФУ в Запорізькій області від 30.11.2021 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що у ОСОБА_1 відсутній стаж на посадах, віднесених до категорій посад державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону УкраїниПро державну службу та повідомлено, що стаж державної служби станом на 01.05.2016 року складає 1 рік 7 місяців. Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону УкраїниПро державну службу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Запорізькій області про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до Закону УкраїниПро державну службу від 30.11.2021.Зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу з 25.11.2021, з урахуванням до стажу державної служби періодів роботи: з 20.04.2006 по 08.12.2014 на посадах т.в.о. керуючого справами виконкому, керуючого справами виконкому Калуської міської ради.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило ГУПФУ в Івано-Франківській області, яке із покликанням нанеправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом не враховано, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу№889-VIII (далі Закон №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII (далі Закон №3723-XII) лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві положення Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж. Також вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень статті 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-III) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV. Стверджує, що позивачка не набула достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця.

Позивачка подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 , 1961 року народження, отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

ОСОБА_1 25.11.2021 звернулася до ГУПФУ в Івано-Франківській області із заявою про переведення пенсії з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV на інший - згідно Закону України Про державну службу.

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням ГУПФУ в Запорізькій області від 30.11.2021 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії згідно Закону України Про державну службу (а.с.18).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивачка звернулася до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 станом на дату звернення до відповідача (25.11.2021) із заявою про переведення її із пенсії за віком на пенсію державного службовця досягла 60 років та відповідно до положень частини першої статті 26 Закону № 1058-IV набула необхідного страхового стажу та набула необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців згідно положень пункту 10 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, внаслідок чого, позивач має право на виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу з 25.11.2021.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом №3723-XII.

Водночас, з 01.05.2016набрав чинності Закон № 889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.

Так, статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Водночас, відповідно до пункту 10 прикінцевих положень Закону № 889-VIIIв редакції від 10.12.2015, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII в редакції від 10.12.2015 встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Частиною першою статтею 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: -досягли певного віку, - мають передбачений законодавством страховий стаж , -мають стаж державної служби не менш як 10 років (для осіб, які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців), або не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З вищезазначеного можна зробити висновок, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та підтримана Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/1, від 31 жовтня 2018 року у справі №592/2209/17, від 22 листопада 2018 року у справі 500/6640/16.

Як встановлено матеріалами справи, Бабій станом на дату звернення до відповідача (25.11.2021) із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця досягла 60 років та відповідно до положень частин першої статті 26 Закону № 1058-IVнабула необхідного страхового стажу.

Також, наявність у позивачки станом на 01.05.2016 (на цю дату вона працювала на посаді державного службовця - голови Калуської районної державної адміністрації) стажу державної служби більше 10 років, надавала їй право на призначення пенсії згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Стосовно покликань апелянта про те, що період роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 20.04.2006 по 08.12.2014 на посаді т.в.о. керуючого справами виконкому, керуючим справами виконкому Калуської міської ради, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону України №889-VIII.

В пункті 4 частини другої статті 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III.

Таким чином, відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III, входить до стажу державної служби.

В статті 2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Так, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016№ 229 (далі Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону№ 889-VIII.

В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за № 283 (далі - Порядок № 283).

Пунктом 5 вищевказаної постанови визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Крім того, згідно пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону №889-VIII.

В пункті 4 частини другої статті 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Згідно з статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.

В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку належить керуватися Порядком № 283.

Пунктом 5 вищевказаної постанови визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Крім того, згідно пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

В свою чергу, відповідно до статті 14 Закону №2493-III до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться: посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Отже, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229, передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, підлягає беззаперечному зарахуванню до стажу державної служби весь період служби ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування, так як посада, яку вона обіймала, передбачена статтею 14 Закону №2493-III

04.07.2001 набрав чинності Закон №2493-III.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності законом України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивачки з 20.04.2006 по 08.12.2014 на посадах т.в.о. керуючого справами виконкому, керуючого справами виконкому Калуської міської ради, що становить 8 років 7 місяців, зараховуються до стажу державної служби. Також, сторонами не заперечується що позивачка також має стаж державної служби 1 рік 7 місяців, що сумарно становить більше 10 років.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) позивачка обіймала посаду голови Калуської районної державної адміністрації, тому на цю дату їй було достатньо мати 10 років стажу роботи на посадах державних службовців, а відтак рішення ГУПФУ в Запорізькій області від 30.11.2021 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправним.

Стосовно покликань апелянта на те, що судом першої інстанції не наведено підстав та мотивів, з яких суд не погодився з правовою позицією, викладеній у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №300/3918/20, та у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року по справі №300/3540/20.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до процесуального законодавства, суд не зобов`язаний при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховувати такі правові позиції. Більше того, в обох наведених апелянтом справах, позивачі станом на 01.05.2016 не займали посад державної служби, на відміну від позивачки в даній справі, яка обіймала посаду голови Калуської районної державної адміністрації.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність у адвоката позивача повноважень на підпис позовної заяви, оскільки на підтвердження повноважень було надано лише ордер на надання правової допомоги,без договору про надання правової (правничої) допомоги, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

За приписами статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 зроблено висновок про те, що ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція КАС України не вимагає.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу, що виходячи зі змісту частин першої та третьої статті 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Отже, апеляційний суд констатує, що ордер є належним документом, який підтверджує волевиявлення позивача на надання адвокату повноважень щодо представництва його інтересів у суді та права підпису від його імені процесуальних документів, які подаються до суду, зокрема до позовної заяви.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року в справі №300/143/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш