Справа № 120/1241/22-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1241/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 жовтня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури у Вінницькій області К.Л.Хоменчук про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Голови кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури у Вінницькій області К.Л.Хоменчук про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив про передчасність повернення судом першої інстанції його позову, а саме без врахування обставин, викладених ним в заяві про продовження строку, наданого ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (ухвали) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви, а доводи, наведені в клопотанні про продовження строку, наданого ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху, є необгрунтованими. Також суд першої інстанції відзначив про ненадання скаржником будь-яких доказів, які б вказували на те, що ним були вчинені будь-які дії, спрямовані на усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Водночас ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв`язку з виявленням судом першої інстанції невідповідності поданої позивачем позовної заяви вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали суду отримано позивачем 18.02.2022 року.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем 21.02.2022 року безпосередньо до суду першої інстанції була подана заява про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема, обгрунтовуючи підстави для продовження строку, наданого судом для виконання вимог ухвали суду від 04.02.2022 року, заявник відзначив, що суд першої інстанції не визначив спосіб усунення виявлених недоліків, позаяк не зазначив банківські реквізити для сплати судового збору. На переконання заявника вказана обставина унеможливила виконання вимог суду щодо сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2022 визнано необгрунтованою заяву позивача про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви та ухвалено останню повернути з підстав невиконання вимог суду, визначених в ухвалі від 04.02.2022 року.

Надаючи оцінку висновками суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам до позовної заяви, встановлених статей 160, 161 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як встановлено зі змісту ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції чітко відзначив про невідповідність останньої п.п. 2, 4, 5 ч. 5 ст. 160 та ч.ч. 1, 4 ст. 161 КАС України, які по суті містять вимоги до змісту позовної заяви та доданих до неї документів. Водночас, судом пояснено позивачу якої саме інформації у змісті позовної заяви недостатньо, які докази необхідно надати та яким чином повинні бути засвідчені копії документів, що надаються з позовною заявою.

Окрім того, суд першої інстанції відзначив про відсутність в матеріалах позовної заяви документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому, суд першої інстанції у відповідності до приписів ч. 2 ст. 169 КАС України визначив належну до сплати позивачем суму за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Тобто, в даному випадку, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 169 КАС України, відзначивши в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху виявлені недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт не наводить будь-яких аргументів щодо незаконності вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в частині необхідності зазначення реквізитів відповідача, надання відмови від 29.12.2021 року у розгляді скарги позивача, надісланої Голові кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури у Вінницькій області, та надання належним чином засвідчених копій документів.

Єдиним аргументом апелянта в підтвердження неможливості усунення виявлених судом недоліків позовної заяви є відсутність в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 04 лютого 2022 року реквізитів для сплати судового збору.

Однак, вказаний аргумент, на переконання суду апеляційної інстанції, є юридично неспроможним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, то суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Відзначення банківських реквізитів для сплати судового збору нормами ст. 169 КАС України не передбачено.

До того ж, інформація про банківські реквізити для сплати судового збору є загальнодоступною інформацією і окремого уточнення в ухвалі суду не потребує.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість заяви позивача стосовно продовження строку на усунення недоліків позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Стосовно доводів апелянта про передчасність повернення судом першої інстанції його позовної заяви, то в даному випадку, суд апеляційної інстанції останні відхиляє, оскільки жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем будь-яких дій задля усунення встановлених недоліків позовної заяви саме в десятиденний строк позивачем надано не було. Натомість, у клопотанні про продовження строків позивач чітко повідомив суд про залишення ним без виконання ухвали від 04.02.2022 року та про відсутність у нього наміру виконувати вимоги суду у майбутньому.

Таким чином, суд, оцінивши доводи позивача та надавши оцінку клопотанню про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, у встановлений нормами КАС України п`ятиденний строк надав відповідь заявнику шляхом постановлення ухвали про повернення позовної заяви.

На переконання суду апеляційної інстанції, викладене свідчить про те, що суд першої інстанції в даній ситуації діяв правомірно з врахуванням вимог ст. 55 Конституції України та ст.ст.2, 5, 6 КАС України.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, які мають значення для вирішення питання про повернення позовної заяви.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.