Справа № 440/4586/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 440/4586/21

адміністративне провадження № К/990/26965/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі за позовом Державного підприємства «Агентство місцевих доріг Полтавської області» до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансміст», про визнання протиправним та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Державне підприємство «Агентство місцевих доріг Полтавської області» (далі - ДП ««Агентство місцевих доріг Полтавської області») звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (далі - Держаудитслужба), в якому просило: визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу закупівлі від 22 квітня 2021 року за унікальним номером оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу UA-2020-04-01-000767-с.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок про результати моніторингу процедури закупівлі від 22 квітня 2021 року за унікальним номером оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу UA-2020-04-01-000767-с.

27 вересня 2022 року Держаудитслужба подала касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення ними норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Заявник, посилаючись на положення пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в задоволенні позову.

Предметом спору у цій справі є правомірність висновку Держаудитслужби, прийнятого за результатами моніторингу закупівлі.

Справу розглянуто судами за правилами загального позовного провадження.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначив, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформованого у постанові Верховного Суду, ухваленій у справі №520/14902/2020.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки Держаудитслужба лише у тексті скарги зазначила про постанову Верховного Суду, проте не указала норми щодо якої такий висновок сформовано та в чому саме полягає її неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій, обмежившись лише цитатою з цієї постанови про те, що припинення зобов`язань за договором є способом (шляхом) усунення виявлених порушень. Суд зазначає, що такий критерій є оціночним судженням, яке ґрунтується на аналізі доказів саме у цій справі, а тому указаний висновок сформовано саме з урахуванням обставин цієї справи, що мають індивідуальні ознаки, характерні виключно для неї.

Надалі Держаудитслужба послалася на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо статті 16 Закону України «Про публічні закупівлі» у поєднанні з пунктами 29, 30, частини першої статті 1, абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 30 цього закону в частині «обов`язку замовника відхилити тендерні пропозиції , які не відповідають встановленим вимогам, зокрема, щодо часу надання документів (дати, коли створений документ)».

Водночас за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки Держаудитслужба лише послалася на відсутність такого висновку, проте не навела у касаційній скарзі належної аргументації неправильного застосування наведених норм права, а також вплив висновку щодо указаної норми права на спірні правовідносини, за обставин, установлених судами у цій справі, що мають індивідуальний характер.

Так, у пунктах 29, 30, частини першої статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» наведені визначення «тендерна документація» та «тендерна пропозиція», статтею 16 цього Закону установлено загальні кваліфікаційні критерії процедури закупівлі, а абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 30 визначено одну із підстав відхилення тендерної документації. Водночас зміст оскаржених судових рішень свідчить про те, що вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди виходили саме з оцінки наданих доказів у справі, зокрема з оцінки змісту оскарженого висновку та документів, що були надані на спростування аргументів контролюючого органу.

У касаційній скарзі відсутні мотиви, що спростовують ці обставини, а аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, з посиланням на доводи, що свідчать про переоцінку наданих доказів у цій справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд указує, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на висновок Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові або його відсутність, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі за позовом Державного підприємства «Агентство місцевих доріг Полтавської області» до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансміст», про визнання протиправним та скасування висновку повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко