Справа № 280/3695/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 жовтня 2022 року Справа № 280/3695/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи офіціантом в Об`єднанні ресторану «Дніпро» (АТ «Дніпро») з 16 квітня 1988 року по 01 липня 1998 року (включно) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією - з 19 квітня 2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що за результатами розгляду її заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, управлінням пенсійного забезпечення відділу призначення пенсії 20 квітня 2022 року було прийнято рішення № 53, яким відмовлено у призначені пенсії за віком, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Так, за розрахунками пенсійного органу її страховий стаж складає лише 26 років 4 місяці та 29 днів. Відповідачем не було враховано її стаж роботи офіціантом з 16.04.1988 по 01.07.1993, оскільки, на його думку, неможна ідентифікувати відтиск печатки. В такий спосіб пенсійний орган не врахував трудовий стаж понад 5 років, чим позбавив права на пенсію за віком. Натомість ГУ ПФУ в Запорізькій області своїм листом № 0800-0204-8/19756 від 29.04.2022 повідомило про прийняття відповідачем рішення № 53 від 20.04.2022 про відмову у призначення пенсії за віком. Вважає такі дії відповідача є незаконними, таким, що грубо порушують її конституційні права та законні інтереси щодо призначення пенсії за віком, оскільки всі передумови для цього нею дотримані на законодавчому рівні,. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/3695/22. Призначено судове засідання без виклику сторін.

18.07.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №26956), в якому останній зазначає, що відповідно до заяви від 19.04.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі Закон України № 1058) відділом призначення пенсій управлінням пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії за віком та прийнято відповідне рішення від 20.04.2022 № 53 про відмову. Відповідно до статті 26 Закон України № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. Згідно із частиною 2 статті 24 Закон України № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (01.01.2004). Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (із змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи (далі-Порядок), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. Відповідно наданих документів до заяви про стаж та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж складає 26 років 4 місяці 29 днів. До стажу не враховано період роботи: з 16.04.1988 по 01.07.1993, оскільки не можливо ідентифікувати печатку підприємства. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

18.07.2022 представником третьої особи надано пояснення по справі (вх. №26956), відповідно до якої просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами частини 2 статті 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

19 квітня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Відділом призначення пенсій управлінням пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії за віком та прийнято відповідне рішення від 20.04.2022 №53 про відмову. Рішення мотивоване тим, що відповідно наданих документів до заяви про стаж та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж складає 26 років 4 місяці 29 днів. До стажу не враховано період роботи: з 16.04.1988 по 01.07.1993, оскільки не можливо ідентифікувати печатку підприємства.

Вважаючи рішення від 20.04.2022 № 53 про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Відповідно до статті 26 Закон України № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

.Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можливо прийти до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як слідує з відзиву відповідача підставою для відмови стало те, що відповідно наданих документів до заяви про стаж та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж складає 26 років 4 місяці 29 днів. До стажу не враховано період роботи з 16.04.1988 по 01.07.1993, оскільки не можливо ідентифікувати печатку підприємства..

Досліджуючи надані до адміністративного позову документи, судом встановлено наступне.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 позивач 16.04.1988 прийнята по переводу офіціантом 3 р. р-на «Дніпро» (запис №10). 18.07.1991 Об`єднання ресторану «Дніпро» перетворено в Акціонерне товариство «Дніпро» (запис №11). 30.11.1993 рішенням кваліфікаційної комісії присвоєно 4 розряд офіціанта (запис №12). 01.07.1993 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (запис №13).

Так на підтвердження стажу позивачем зазначено..

Згідно довідки Державного навчального закладу «Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей» № 95 від 15.04.2022р., який виступає правонаступником Запорізького професійно-технічного училища, підтверджено навчання позивача (на дівоче прізвище « ОСОБА_2 ») у групі № 22 «Офіціанти» у період з 01.09.1980 по 13.09.1982, де отримано професію «офіціанта третього розряду».

Після закінчення навчання, 17 вересня 1982 рок позивача було прийнято до Запорізького тресту ресторанів та кафе за професією офіціанта 3 розряду в ресторан «Дніпро» (наказ № 82к від 16.09.1982).

01 квітня 1980 року у зв`язку з ліквідацією Запорізького тресту ресторанів та кафе, позивача було переведено до тресту громадського харчування Орджонікідзевського району м. Запоріжжя офіціантом 3 розряду в ресторан «Дніпро», де вона працювала до 14.04.1988.

Згідно наказу № 26к від 15.04.1988 позивача було звільнено з підстав п.5 ст.36 КЗпП України по переводу до об`єднання «Дніпро». За наказом Об`єднання ресторану «Дніпро» № 1-к від 16.04.1988 позивача прийнято по переводу офіціантом 3 розряду в ресторан «Дніпро».

Згідно рішення Орджонікідзевського виконкому м. Запоріжжя № 187/80 від 18.07.1991 об`єднання ресторану «Дніпро» перетворено в Акціонерне товариство «Дніпро».

На момент заповнення трудової книжки вперше, а саме 06.12.1980, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,

У трудову книжку вносяться:

- відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

- відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

- відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п. 2.3 Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи робляться арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи робляться акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, суд зазначає, що підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи офіціантом в Об`єднані ресторану «Дніпро» (АТ «Дніпро») з 16 квітня 1988 року по 01 .07.1998 року (включно).на підставі записів трудової книжки.

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Підприємства, на яких працював позивач у вказаний вище період, розташовані на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, відтак надання уточнюючих довідок, будь-яких довідок з архіву, не можливе, оскільки підприємства розташовані на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії. Отже, вимога відповідача про додаткове уточнення зазначених періодів трудової діяльності, надання будь-яких довідок завідомо є такою, що об`єктивно не може бути виконані.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 (справа № 569/15943/16-а) дійшов висновку, що відсутність у відповідача можливості перевірити достовірність наданих позивачем документів, які підтверджують його право на пільгову пенсію, внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження підприємств на тимчасово окупованій території, не може порушувати його право на отримання пенсії.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу./

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, за викладених обставин суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.04.2022 № 53 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, прийнято без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття.

В даному випадку до порушення прав позивача призвело саме рішення, а не дії відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Відтак, належним способом захисту є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.04.2022 № 53 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи офіціантом в Об`єднанні ресторану «Дніпро» (АТ «Дніпро») з 16 квітня 1988 року по 01 липня 1998 року (включно) та призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією - з 19 квітня 2022 року.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.04.2022 № 53 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи офіціантом в Об`єднанні ресторану «Дніпро» (АТ «Дніпро») з 16 квітня 1988 року по 01 липня 1998 року (включно) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією з 19 квітня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.10.2022 року.

Суддя О.О. Артоуз