Справа № 592/4367/22
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/4367/22
Провадження №2-а/592/115/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Красуля Лілії Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

13.07.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бровко Руслан Миколайович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Красуля Лілії Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив про те що 24.06.2022 року позивач, повертаючись додому за адресою: АДРЕСА_1 , виявив, що біля під`їзду його будинку на лавочці лежить його сусід, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В цей час, також біля під`їзду, вже перебували поліцейські, які намагалися вирішити питання щодо подальшого вжиття заходів відносно громадянина, який лежав на лавочці. Позивач підійшов до даного сусіда, а потім до поліцейських, та попрохав їх, щоб вони сусіда нікуди не відвозили (в наркодиспансер на вул. Металургів) . Позивач повідомив поліцейським про те, що зараз він буде намагатися вирішити це питання для того, щоб сусіда перемістити в його квартиру, щоб той проспався. Але, поліцейські дивним чином відреагували на таку пропозицію позивача та почали вимагати від нього пред`явити документи. Позивач пред`явив паспорт, як основний документ, що посвідчує особу. Перевіривши паспорт, відповідачка наказала позивачу пред`явити посвідчення водія. Позивач відповів відповідачці, що не має посвідчення водія, оскільки ще не отримував його. Відповідачка в категоричній формі стверджувала, що позивач щойно під`їхав до під`їзду на автомобілі, тому зобов`язаний мати посвідчення водія. Але позивач не на якому транспортному засобі не їхав, а підійшов до під`їзду пішки від зупинки громадського транспорту, оскільки їхав додому на маршрутці. В подальшому, відповідачка намагалася психологічно тиснути на позивача, розуміючи, що в неї в розпорядженні знаходиться його паспорт, який був переданий відповідачці позивачем. Позивач усвідомлював те, що знаходження паспорту в руках відповідача може бути використано відповідачкою для різного роду маніпуляцій. Потім відповідачка та інші патрульні поліцейські намагалися змусити позивача пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру. Звичайно, що позивач відмовився, оскільки такий огляд зобов`язані проходити водії особи, які керують транспортним засобом, але не пішоходи. Як наслідок, патрульні поліцейські почали складати на позивача протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На прохання позивача надати будь-які докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, відповідачка та її колеги відповідали, що свою невинуватість він буде доводити в суді та всі докази буде досліджувати суд. В подальшому, відповідачка під час складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ніяким чином не повідомила позивача про те, що відносно нього також буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Про оскаржувану постанову, сторона позивача дізналася 04.07.2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 592/4003/22, в якій будуть розглядатися адміністративні матеріали відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Фактично, відповідачкою було порушено всі можливі процесуальні норми, які передбачають розгляд адміністративної справи та винесення рішення (постанови) , яким визнається винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач категорично не погоджується з винесеною постановою відповідачкою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. В порушення ч. 5 ст. 285 КУпАП, відповідачка не склала протокол про адміністративне правопорушення. Якби відповідачка повідомила позивача про те, що відносно нього буде складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, позивач би чітко зазначив про те, що буде оспорювати вчинене ним, на думку відповідачки, адміністративне правопорушення та накладене стягнення. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті зазначено про те, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до п. 9 розд. III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються заявлені клопотання. Фактично, така стадія у справі про адміністративне правопорушення, як розгляд справи, була відсутня, так як розгляд справи взагалі не проводився. Позивачу не було роз`яснено його процесуальних прав та можливості скористатися правовою допомогою захисника, що є грубим порушенням прав позивача, які передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідачкою в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Враховуючи вищевикладене, сторона позивача вважає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, оскільки, відсутня сама подія адміністративного правопорушення. Окремо він хоче звернути увагу суду на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) . За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: - дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; - відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення) ; - місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; - нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; - прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; - пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; - інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП) . Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч. 2 ст. 256 КУпАП) . У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (ч. 3 ст. 256 КУпАП) . В даній справі, позивачу навіть не було повідомлено про розгляд адміністративних матеріалів відносно нього. В іншому б випадку, позивач скористався б своїм правом на надання пояснень та заперечень і виклав би їх в письмовій формі. Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення , в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у КУпАП неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. За КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: - порушення вимог пожежної безпеки в лісах (ст. 77) ; - порушення правил полювання (ч. 1 ст. 85) ; - порушення правил рибальства (ч. 3 ст. 85) ; - порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог ст. 107) ; - викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (ч. 3 ст. 109) ; - викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (ч. 3 ст. 116-2) ; - провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (ст. 134) ; - безквитковий проїзд (ст. 135) ; - прояв неповаги до суду (ст. 185-3) . Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку про те, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 126 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто, розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Аналіз положень гл. 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями його гл. 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення на місці вчинення правопорушення і за місцем його вчинення , які містяться у ст. ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення за місцем його вчинення , застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення , вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Положення ст. 258 КУпАП встановлює випадки, при яких протокол про адміністративні порушення не складається. Натомість, спеціальні норми, які визначають порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, містяться в гл. 22 КУпАП. Зокрема, ст. 276 даної глави КУпАП, яка є спеціальною нормою, чітко визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Словосполучення за місцем його вчинення вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таке тлумачення здійснено Конституційним Судом України в рішенні від 2.05.2015 року № 5-рп/2015. Ч. 2 ст. 276 КУпАП також визначає, що справи про адміністративні правопорушення, які кваліфіковані за ст. 126 КУпАП, можуть розглядатися також за місцем обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Тобто, в будь-якому випадку, це не може бути певна ділянка дороги, двору, тощо, оскільки, в цьому випадку не можливо створити відповідні умови для розгляду справи з дотриманням всіх вимог КУпАП. Таким чином, відповідачка зобов`язана була здійснити розгляд справи саме за місцем розташування управління патрульної поліції. Сторона позивача вважає, що відповідачка не мала права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову, за якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Щодо підсудності даного спору. Підсудність даного спору визначено з урахуванням положень ст. 25 КАС України. Щодо поновлення строку на оскарження (клопотання про поновлення пропущеного строку) . Оскаржувана постанова була винесена 24.06.2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) . Такий же строк передбачено і ст. 289 КУпАП. Як було зазначено вище, позивачу нічого не було відомо про ухвалення оскаржуваної постанови. У графі Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено підпис позивача відсутній, наявна тільки галочка . У випадку відмови позивача від підпису, також було б зазначено про це (хоча цим правилом поліцейські зловживають) . Сторона позивача дізналася про оскаржувану постанову 04.07.2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 592/4003/22, в якій будуть розглядатися адміністративні матеріали відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дана обставина підтверджується заявою з відміткою канцелярії суду про ознайомлення з матеріалами справи № 592/4003/22. Копія даної заяви додається до позову. Таким чином, процесуальний строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, що є підставою для його поновлення відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, згідно якій суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, та ст. 289 КУпАП, згідно якій в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу. Щодо звільнення від сплати судового збору він зазначає наступне. Перш за все, він звертає увагу на правовий висновок, що сформульований Верховним Судом України у справі № 21-1410а16 від 13.12.2016 року. У справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення, у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 4 Закону № 3674-VI, позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції. У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є: - встановлення і віднесення предмета оскарження до об`єктів справляння судового збору; - ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону № 3674-VI не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги. У зв`язку з цим за подання позивачем або відповідачем суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає. Також необхідно додати, що чинною редакцію КУпАП (п. 3 ч. 1 ст. 288) передбачено оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП) . Такою особливістю є звільнення від сплати державного мита при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення, що передбачено ч. 4 ст. 288 КУпАП. Вживання терміну державного мита пояснюється тим, що на час внесення змін до ст. 288 КУпАП, які полягають у включенні ч. 4 до даної статті (на підставі Закону від 24.09.2008 року № 586-VI) , Закону України Про судовий збір не було прийнято. Після прийняття Закону України Про судовий збір законодавець не вніс змін до ч. 4 ст. 288 КУпАП щодо зміни назви державне мито на судовий збір . На даний час, судова практика йде шляхом ототожнення поняття державне мито та судовий збір в розумінні КУпАП. Якщо провести аналогію з кримінальним судочинством, то оплата судового збору чи державного мита за оскарження ухвал та/або вироку суду, процесуальних рішень органів досудового слідства законом не передбачена. А відмінність злочинів від адміністративних проступків полягає в більшій своїй мірі ступенем суспільної небезпечності діяння. Як зазначають деякі науковці, на даний час існує конкуренція правових норм КУпАП та Закону України Про судовий збір . Чинним законодавством не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 03.10.1997 року зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути одночасно врегульована однопредметними правовими актами однакової юридичної сили, які за змістом суперечать один одному. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, зокрема передбачуваності (прогнозованості) законодавчої політики та стабільності правових норм. Тож правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають. Також необхідно наголосити на тому, що відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування) , адже, якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна зазнавати ущемлення своїх інтересів. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням. Такої позиції притримується і Європейський суд з пав людини. Щодо відповідності позову вимогам, які визначені в ст. 160 КАС України. На виконання вимог п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України він зазначає, що оригінали поданих письмових доказів знаходяться у відповідачки. На виконання п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України він зазначає, що позов є немайнового характеру, тому ціна позову не зазначається. На виконання п. 6 ч. 5 ст. 160 КАС України він зазначає, що досудове врегулювання даного спору не проводилось, оскільки, законом не передбачена обов`язковість досудового врегулювання даної категорії спорів. На виконання п. 7 ч. 5 ст. 160 КАС України він зазначає, що заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, не здійснювалися. На виконання п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України він зазначає, що позивачем не заявлений позов до даного відповідача з того самого предмету та з тих же самих підстав. Позивач не планує нести будь-які судові витрати. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 287, 288, 289, 293 КУпАП; ст. 286 КАС України, він просив: 1. Поновити строк на оскарження постанови відповідачки з підстав, що зазначені в позові. 2. Звільнити позивача від сплати судового збору з підстав, що зазначені в позові. 3. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року та закрити справу (вхідний № 13366 від 13.07.2022 року) (а. с. 1-9) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2022 року у справі № 592/4367/22, провадження № 2-а/592/115/22 було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Красуля Лілії Вікторівни (м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 18/1) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи було ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Було ухвалено призначити судове засідання у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми (зала судових засідань № 11) на 03.08.2022 року на 09 годину 30 хвилин. Було ухвалено встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України) . Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Було ухвалено встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали, протягом якого він може подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк із поважних причин. Копію ухвали було постановлено надіслати учасникам справи. Копію позовної заяви та доданих документів було постановлено надіслати відповідачеві. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1806/ . Ухвала набрала законної сили 14.07.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105223966) (а. с. 16) .

27.07.2022 року відповідачка інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вона просила залишити без змін постанову серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Красуля Лілією Вікторівною, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення (вхідний № 14517 від 27.07.2022 року) (а.с. 21-29) .

05.10.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бровко Руслан Миколайович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про розгляд справи без участі, в якій він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Красуля Л. В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Стороною позивача було подано всі докази, які вона вважала за необхідне подати. Також всі доводи та міркування викладено в позовній заяві. Додаткових пояснень та міркувань щодо предмету та підстав позову немає. Враховуючи вищевикладене, він просив розгляд даної справи проводити без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в поновному обсязі та просить суд задовольнити позов (вхідний № 20545 від 05.10.2022 року) (а. с. 43) .

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Її неявка не є перешкодою для розгляду справи, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 1 ст. 205 КАС України (а. с. 17/зв, 18, 35, 36) .

Крім того, суд бере до уваги положення ч. 9 ст. 205 КАС України, згідно якій, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оголосивши стислий зміст позовної заяви, відзиву на позовну заяву, дослідивши докази справи, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2022 року у справі № 592/4003/22, провадження № 3/592/1294/22 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Було постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. . Постанова не набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105668479) .

Постановою Сумського апеляційного суду від 08.09.2022 року у справі № 592/4003/22, провадження № 33/816/294/22 апеляційну скаргу захисника Бровка Р. М. було задоволено. Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 0.08.2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік було скасовано, а провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова набрала законної сили 08.09.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106144471) (а. с. 38-40) .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 383 КАС України, згідно якій на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Із змісту п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України вбачається, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Із змісту ст. 286 КАС України вбачається, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) , а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) . За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ; 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 2395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі протягом десяти днів з дати вручення такої постанови у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься лише копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року (а. с. 12) .

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачкою при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Також відповідачкою не було доведено наявність самих матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку про те, що відповідачкою, всупереч положень КУпАП, не було проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Отже, оскільки відповідачкою, без дотримання імперативних приписів ст. 44 КАС України, не були подані суду всі наявні у неї документи та матеріали, які могли бути використані як докази у справі, а саме: суб`єктом владних повноважень не були подані суду документи, зазначені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, більш того, на думку суду, відповідачкою взагалі не було надано суду жодного переконливого, належного та допустимого доказу, відтак суд вважає, що вимоги позивача в частині скасування рішення суб`єкта владних повноважень постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року, винесеної інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Красуля Лілією Вікторівною, і закриття справи про адміністративне правопорушення, є такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Красуля Лілії Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід задовольнити частково. Слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Красуля Лілією Вікторівною, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 243, 251 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Красуля Лілії Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 517782 від 24.06.2022 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Красуля Лілією Вікторівною, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков