Справа № 520/11779/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

18 жовтня 2022 року №520/11779/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України по справі №520/11779/191 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Від ОСОБА_1 26.08.2022 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України, в якій заявник просить суд:

- змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року № 520/11779/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та встановити спосіб виконання вказаного судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській на користь ОСОБА_1 нарахованих, але не виплачених, доплат до встановленої пенсії за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року включно у загальній сумі 75510,75 грн.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що станом на 22.08.2022 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі №520/11779/19 виконано частково. При цьому з листа відповідача вбачається, що видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на 1, 2, 3 квартали 2022 року не передбачені. Відтак, відповідачем не було здійснено виконання судового рішення у спосіб, визначений судом, що є підставою для встановлення способу виконання рішення в порядку статті 378 КАС України.

Представник відповідача у поданому до суду запереченні на заяву про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України проти поданої до суду заяви заперечував з підстав її необґрунтованості та недоведеності. Також, вказано, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі №520/11779/19 виконано відповідачем добровільно та здійснено нарахування та виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , а саме: відновлено виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з лютого 2020 року, нараховано заборгованість з виплати пенсії за період з 01.09.2018 по 31.01.2020, з якої: в березні 2020 року позивачу одночасно з поточною виплатою пенсії нараховано та виплачено пенсію в межах одного місяця у сумі 5778,48 грн., а саме за вересень 2018 року; в лютому 2021 року позивачу одночасно з поточною виплатою пенсії нараховано та виплачено частину заборгованості за період з 01.10.2019 по 31.01.2020 у розмірі 26770,44 грн. При цьому, представником відповідача вказано, що залишок заборгованості з виплати пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі №520/11779/19 складає 75510,10 грн., яка нарахована за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 та яку буде виплачено відповідно за наявності бюджетного фінансування. Нарахована сума знаходиться на особистому рахунку позивача в Пенсійному фонді України. Одночасно представником відповідача вказано, що відповідачем неодноразово направлялись до Пенсійного фонду України запити стосовно виділення коштів задля погашення заборгованості перед позивачем, проте у відповідь на останні було повідомлено, що виплата заборгованості буде здійснена з урахуванням вимог п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку. Водночас, представником відповідача вказано, що доводи заявника спростовуються вчиненням відповідачем низки дій задля виконання рішення суду від 21.01.2020 року по справі №520/11779/19, проте поки не буде бюджетного фінансування за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно із положеннями п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду заяви про встановлення способу виконання рішення в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи заяви та заперечень проти неї, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі № 520/11779/19 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022), Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) (просп. Московський, 198/3, м. Харків, 61082) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, під. 3, пов. 2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з вересня 2018 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до відомостей програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" зазначене судове рішення не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 21.02.2020 року.

Також, за даними програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" судом встановлено, що у зв`язку із набранням судовим рішенням законної сили Харківським окружним адміністративним судом 28 лютого 2020 року позивачу видано виконавчий лист по справі № 520/11779/19.

Матеріали справи свідчать, що 18.03.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 61524974 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду, виданого 28.02.2020 по справі № 520/11779/19, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, під. 3, пов. 2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з вересня 2018 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В подальшому, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.06.2020 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та 22.07.2020 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду.

При цьому, у зазначених постановах про накладення штрафу вказано, що 21.04.2020 року до відділу надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за вих. №2623/02/12003 від 06.04.2020 року, відповідно до якої повідомлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду №520/11779/20 від 21.01.2020 нарахована доплата за період з 01.09.2018 по 29.02.2020 та буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788) на умовах окремого порядку, визначеного КМУ, а також вказано, що в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць виконано та виплачено в березні 2020 року у розмірі 5772,48 грн. за вересень 2018 року.

Матеріали справи також свідчать, що постановою державного виконавця від 30.07.2020 року закінчено виконавче провадження №61524974 на підставі п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та, зокрема, вказано, що 30.07.2020 року до Головного управління Національної поліції у Харківській області підготовлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 № 520/11779/19 встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення суду протягом 60 днів з дня отримання ухвали.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 29.01.2021 року до суду надійшов звіт про виконання рішення суду.

Зі змісту зазначеного звіту встановлено, що на виконання судового рішення по справі №520/11779/19 було здійснено нарахування та виплата поточної пенсії ОСОБА_1 , а саме: в березні 2020 року заявнику одночасно з поточною виплатою пенсії нараховано та виплачено пенсію в межах одного місяця у сумі 5778,48 грн., а саме за вересень 2018 року; нараховано доплату, яка виникла за період з 01.10.2018 року по 31.01.2020 року (підтверджується випискою з підсистеми призначення та виплати пенсії), яку буде виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам та постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Нарахована сума доплати містяться на особистому рахунку ОСОБА_1 в Пенсійному фонді України та будуть виплачені за наявності бюджетного фінансування.

Одночасно представником відповідача вказано, що спеціалістами відповідача неодноразово направлялись службові записки для виділення коштів на виплату заборгованості за рішенням суду.

Також, представником відповідача вказано, що станом на 25.01.2021 року на лютий 2021 виділено кошти для погашення частини заборгованості у розмірі 26770,44 грн. за період з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року), яку виплачено разом з поточною сумою пенсії.

Отже, представником відповідача вказано, що станом на 31.01.2021 року заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 складає 75510,75 грн. за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року на виділення яких Головне управління буде звертатись повторно.

Суд зазначає, що представником відповідача до суду також було подано відзив на заяву про розгляд звіту про виконання судового рішення по справі, в якому вказано, що станом на час подання відзиву спеціалістами відділу з питань перерахунків пенсій та відділу з питань виплати пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління готуються службові записки для виділення коштів за для повного виконання рішення суду, копії яких додано до відзиву.

Також, матеріали справи свідчать, що 15.01.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області підготовлено та направлено до Пенсійного фонду України службову записку №2000-0802-7/4544 про виділення коштів за для фінансування виплати залишку нарахованої заборгованості за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 в загальній сумі 75510,75 грн. для виконання рішення суду в повному обсязі. На вищезазначену службову записку 12.02.2021 року від Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України надійшов лист №2800-030202-9/6489, в якому повідомлено, що виплату пенсії за визначений судом період буде здійснено з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05.11.2014 року №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд звіту про виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено; затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду по справі №520/11779/19.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено; ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі № 520/11779/19 - скасовано; адміністративну справу № 520/11779/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про розгляд звіту про виконання судового рішення по справі задоволено частково; затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду від 21.01.2020 в частині нарахування пенсії ОСОБА_1 з вересня 2018 року та виплати частини заборгованості за період з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у тримісячний строк після набрання чинності ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі №520/11779/19 в частині повної виплати нарахованих сум ОСОБА_1 ; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 03.11.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України по справі №520/11779/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі № 520/11779/19 залишено без змін.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 , суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із положеннями ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, з аналізу вищевикладеної норми вбачається, що остання пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Суд зазначає, що вищенаведені норми не дають чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці заявлених обставин.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду боржником, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із приписами ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Суд зазначає, що приписами Закону України Про виконавче провадження визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

При цьому, суд зазначає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18.

Враховуючи обставини необхідності обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Розмір частини пенсії, щодо невиплати якої виник спір, на момент розгляду справи судом першої інстанції хоча і не був документально підтверджений, проте під час розгляду даної заяви підтверджений наявними у справі доказами та відповідачем не оспорюється.

З огляду на зазначене, при розгляді поданої позивачем заяви, суд не здійснює вихід за межі заявлених вимог та не вирішує питання, яке не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Встановлення такого способу виконання, про який просить позивач, направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Одночасно суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів повного виконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року у справі № 520/11779/19 і тривалий характер невиконання такого судового рішення відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення та наявність підстав для її задоволення відповідно до статті 378 КАС України.

Керуючись статтями 241, 243, 254, 255, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України по справі №520/11779/191 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року № 520/11779/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та встановити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській на користь ОСОБА_1 нарахованих, але не виплачених, доплат до встановленої пенсії за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року включно у загальній сумі 75510 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот десять) грн. 75 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.