Справа № 160/15795/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 жовтня 2022 року Справа 160/15795/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали повної заяви ОСОБА_1 , яка подана представником позивача ОСОБА_2 до відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником позивача ОСОБА_2 до відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України, в якій представник позивача просить суд:

- визнати бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області протиправною в частині:

не нарахування та не сплати грошового забезпечення відпрацьованих надурочних робіт ОСОБА_1 в період роботи з березня 2020 року по березень 2022 року у розмірі 126 706,84 грн.;

не нарахування та не сплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з березня 2020 року по березень 2022 року за роботу у нічний час в повному обсязі у розмірі 9 435,06 грн.;

не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору при виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 у період роботи з березня 2020 року по березень 2022 року у розмірі 8 970,91 грн.;

не нарахування та не сплати грошових коштів до місячного грошового забезпечення за березень 2020 рік у розмірі 867, 95 грн.

невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині: не видання наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року; не нарахування та не виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн.;

не нарахування та не сплатити ОСОБА_1 додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину у розмірі 199 147,185 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Службу судової охорони України:

нарахувати та сплатити грошове забезпечення відпрацьованих надурочних робіт ОСОБА_1 у період роботи з березня 2020 року по березень 2022 року у розмірі 126 706, 84 грн.;

нарахувати та сплатити ОСОБА_1 у період роботи з березня 2020 року по березень 2022 року грошове забезпечення за роботу у нічний час у розмірі 9 435, 06 грн. в повному обсязі;

здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору при виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 у період роботи з березня 2020 року по березень 2022 року у розмірі 8 970,91 грн.;

нарахувати та сплатити грошові коштів до місячного грошового забезпечення за березень 2020 рік у розмірі 867,95 грн.

виконати постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»: видати накази командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 ; нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн.; нарахувати та сплатити додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 у розмірі 199 147, 185 грн.;

- визнати бездіяльність Служби судової охорони України протиправною в частині:

не внесення ОСОБА_1 до персонального переліку працівників, яким встановлюється доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375;

невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення правового і соціального захисту ОСОБА_1 , як співробітника Служби судової охорони зі сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення;

- зобов`язати Службу судової охорони України:

внести ОСОБА_1 до персонального переліку працівників, яким встановлюється доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375;

виконати постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та забезпечити правовий і соціальний захист ОСОБА_1 , як співробітнику Служби судової охорони щодо сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення;

- визнати бездіяльність Державної судової адміністрації України протиправною в частині:

не внесення посади (професії) ОСОБА_1 до переліку посад (професій) працівників, яким встановлюються доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375;

щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну судову адміністрації України:

внести посаду (професію) ОСОБА_1 до переліку посад (професій) працівників, яким встановлюються доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 229.04.2020 року № 375;

виконати постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення збільшення видатків відповідним розпорядникам коштів для реалізації постанови №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» щодо виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану у період 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство фінансів України забезпечити збільшення видатків відповідним розпорядникам коштів для забезпечення реалізації постанови №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» щодо виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_1 ;

- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України та Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що 03.03.2020 року ОСОБА_3 уклав письмовий договір (контракт) з Державою України, від імені якої виступає Служба судової охорони територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровської області про проходження служби в Службі судової охорони. Так, відповідно до контракту позивач, був призначений на посаду контролера II категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони. Трудові відносини між позивачем та відповідачем-1 почалися з дня видання наказу про призначення на посаду від 03.03.2020 року за № 19 о/с. Відповідно до витягу з наказу від 23.03.2022 року, № 93 о/с, позивач звільнений зі служби судової охорони відповідно до підпункту 7 (за власним бажанням) пункту 2 розділу XII положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони 30.09.2021 року. Відповідно до вказаного наказу, позивачу, який має спеціальне звання сержант встановлено: преміювання за березень 2022 року розмірі 182%; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік складає 8 діб; утримати вартість виданих предметів речового майна з урахуванням строків експлуатації (носіння), які не закінчились; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги на день звільнення складає: 03 роки 00 місяців 27 днів. Однак, при розрахунку у зв`язку із звільненням, а також виконання службових обов`язків при проходженні служби в Служби судової охорони, позивач вважає, що відповідачами не були дотримані гарантовані йому Конституцією України та діючим національним законодавством України право на отримання плати за здійсненну роботу у розмірі, не нижчому від визначеного законом. На думку позивача, бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області полягає в не нарахуванні та несплаті грошового забезпечення відпрацьованих надурочних робіт відповідно до діючого законодавства України. Вказана бездіяльність призвела до порушення прав позивача зі сплати грошового забезпечення у зв`язку з надурочною роботою у розмірі 126 706, 84 грн. Позивач стверджує, що його взагалі було призначено на роботу протягом двох змін підряд, що є грубим порушенням Правил ВТР. Позивач також вважає, що бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області полягає у не нарахуванні та несплаті в повній мірі грошового забезпечення за роботу роботи у нічний час відповідно до Порядку та діючого законодавства України. Вказана бездіяльність призвела до порушення прав позивача зі сплати грошового забезпечення у зв`язку з роботою у нічний час в повному обсязі. До того ж, відповідачем-1 взагалі не нараховано доплату до місячного грошового забезпечення за нічні часи. Тим паче, позивач має право на виплату компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, утриманого з грошового забезпечення за весь період проходження служби, а саме з 03.03.2020 року по 30.03.2022 року, який складає 8 970,91 грн. Позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, відрахованих відповідачем-1 податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військового збору у зв`язку з виконанням обов`язків при проходження служби в Службі судової охорони. Тому, позивач вважає, що бездіяльність відповідача-1 полягає в не виплаті грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного у зв`язку з виконанням обов`язків при проходження служби в Службі судової охорони відповідно до діючого законодавства України. Вказана бездіяльність призвела до порушення прав позивача з отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб. Позивач на протязі березня 2022 року взагалі не мав вихідних та виконував свої службові обов`язки щоденно. Таким чином, є підстави для нарахування та сплати позивачу передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно як співробітнику Служби судової охорони разом із іншими силами оборони України на період дії воєнного стану, які до речі отримували та отримують вказані виплати на протязі всього часу дії воєнного стану на відміну від співробітників Служби судової охорони. Відтак, позивач, з урахуванням того факту, що ним були відпрацьовані всі години відповідно до графіків несення служби в повному обсязі в умовах дії воєнного стану, а також з урахуванням відсутності нарахованої та сплаченої передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди вважає, що його права відносно отримання грошового забезпечення в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року у розмірі 30 000 грн. Окрім того, бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області полягає полягає у не складанні та не видані наказів про встановлення позивачу, як співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. на період дії воєнного стану відповідно до Постанови №168, не нарахуванні та виплаті, передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди до грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що Служба судової охорони (відповідач-2) є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який відповідно до затверджених бюджетних асигнувань уповноважений на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів, зокрема, організовує та контролює діяльність територіальних підрозділів Служби, забезпечує ефективне і цільове використання коштів Державного бюджету України. Однак, накази територіальними управліннями Служби судової охорони й досі не видані та не забезпечено ефективного і цільового використання коштів Державного бюджету України, розпорядником яких є Служба з метою виплати додаткової винагороди позивачу, як співробітнику Служби судової охорони, передбаченою Постановою № 168. Таким чином, унаслідок протиправної бездіяльності відповідача-2, позивач не має можливість отримати додаткову винагороду, установлену Постановою № 168. Бездіяльність відповідача-2 полягає у не забезпеченні відповідно до Постанови №168 належної організації та контролю за діяльністю територіальних підрозділів Служби в частині видачі наказів щодо нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу, не забезпечення ефективного і цільового використання коштів Державного бюджету України, розпорядником яких є Служба що має наслідком не нарахування та не виплату додаткової винагороди позивачу, як це передбачено Постановою №168.

На переконання позивача, ДСА, як головний розпорядник бюджетних коштів Служби судової охорони, при наявності внутрішніх резервів (невикористаних видатків), жодної пропозиції на адресу Мінфіну про перерозподіл бюджетних асигнувань у частині збільшення видатків на грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони на адресу Мінфіну не надсилає. Тобто, ДСА, маючи реальну можливість надати відповідні пропозиції Мінфіну про перерозподіл бюджетних асигнувань, не виконуючи свої повноваження, вчиняє протиправну бездіяльність, чим порушує права та інтереси позивача. Таким чином бездіяльність відповідача-3, як головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони в частині реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року полягає у відсутності перерозподілу бюджетних асигнувань у частині збільшення видатків для виплати позивачу, як співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди (перерозподілу внутрішніх резервів за рахунок наявної економії видатків), яка передбачена Постановою № 168.

Позивач зазначає, що відповідно до листа Служби судової охорони від 05.07.2022 року №30/30.06.2-585, за результатними розгляду звернення останнього від 05.04.2022 року №30/30.07-321 до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністром України надано доручення Міністерству фінансів України спільно з Державною судовою адміністрацією України опрацювати питання щодо виділення Службі додаткових асигнувань та внести на розгляд Уряду відповідний проект акту. Проте досі це питання не вирішено. Однак, видатки на зазначені цілі не збільшені. Таким чином, унаслідок протиправної бездіяльності відповідача-4, позивач не має можливість отримати додаткову винагороду, установлену Постановою № 168. Бездіяльність відповідача-4, як головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, основним завданням якого є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного фінансового контролю, державного внутрішнього фінансового контролю полягає у не збільшенні видатків відповідним розпорядникам коштів для забезпечення реалізації цієї постанови з метою виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.

До того ж, в період з 03.03.2020 року по 30.03.2022 року позивач виконував свої службові обов`язки на посаді контролера II категорії взводу охорони підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області до складу яких, в тому числі, відносилось й забезпечення правопорядку і безпеки громадян в приміщенні суду або при розгляді справ судом та в наслідок виконання своїх службових обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Таким чином, позивач мав підстави для отримання додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому ним часу в умовах карантину. Проте, жодної додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому позивачем часу в умовах карантину не сплачувалось, що є порушенням ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», Постанови № 375 та фактично є наслідком протиправної бездіяльності відповідачів щодо не забезпечення своїх співробітників гідним грошовим забезпеченням на період виконання ними службових обов`язків в умовах карантину. Відповідно до виписки АТ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку позивача, останнім в період з 27.03.2020 року по 26.03.2022 року було отримано грошове забезпечення у розмірі 398 294,37 грн. Отже, з урахуванням положень Постанови № 375 додаткове забезпечення на період карантину, яке підлягає сплаті позивачу складає 199 147, 185 грн. (50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення)). Позивач, з урахуванням того фату, що ним були відпрацьовані всі години відповідно до графіків несення служби в повному обсязі в умовах карантину, а також з урахуванням відсутності нарахованої та сплаченої передбаченої Постановою №375 додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах вважає, що його право відносно отримання грошового забезпечення в період несення служби в умовах карантину порушенні та підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання бездіяльності відповідачів протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022 року зазначена вище справа розподілена та 13.10.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною першою статі 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Вимоги до письмових доказів встановлені статтею 94 КАС України.

Так, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2020), затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 року №144.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак позивачем, в порушення наведеним нормам права, для суду та для відповідачів у справі, у якості додатків до позовної заяви, додано ксерокопії документів, які не засвідчені належним чином.

Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 02.10.2018 по справі №2а-15994/12/2670, від 11.09.2018 по справі №826/15414/17, від 11.02.2020 по справі №826/2935/14.

Суд зазначає, що оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення Згідно з оригіналом чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Такий правовий висновок викладено у п.20 постанови Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №160/7887/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 81616942).

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 у справі № 826/15414/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 94840145) зазначив, що долучення до матеріалів справи світлокопій документів, як письмових доказів, які не є оригіналами та не є копіями, оскільки засвідченні з порушенням вимог КАС України, свідчить, що такі докази є належними та свідчить про порушення судом правил дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення.

У постанові від 30.11.2020 у справі №580/207/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 93217021) Верховний Суд зазначив, що важливою вимогою використання копії письмового доказу як достовірного та допустимого доказу у справі є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи.

Приписами КАС України визначено дві форми подання до суду письмових доказів: в паперовій формі (в оригіналі або в належним чином засвідченій копії) або в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Іншої форми подання до суду процесуальних документів (в тому чисті письмових доказів) чинними нормами КАС України не передбачено.

У цій справі Верховний Суд зауважив, що розгляд судами попередніх інстанцій справи на підставі документів, які не підписані електронним цифровим підписом та не містять будь-яких інших ознак належного засвідчення копій документів, свідчить про вирішення спору на підставі доказів, які не відповідають критеріям достовірності, що стало підставою для скасування судових рішень.

Крім того, правовий висновок про те, що долучення до позовної заяви копій документів, які не засвідчені в установленому порядку (зокрема, посвідчення, яке надає право на відповідні пільги), є підставою для залишення позовної заяви без руху викладено Верховним Судом в ухвалах від 25.03.2021 у справі №9901/89/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 95815537), від 12.01.2021 у справі №9901/11/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 94071104), від 01.10.2020 у справі №9901/313/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 91919620) та багатьох інших.

Відтак, позивачу слід подати до суду належним чином засвідчені додатки до позовної заяви для суду та для відповідачів.

Окрім того, пунктами 6-7 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративного позову всупереч вищенаведеної норми не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником позивача ОСОБА_2 до відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- позовної заяви із її копіями для вручення іншим учасникам справи в якій слід зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- належним чином засвідчені додатки до позовної заяви для суду та для відповідачів.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник