Справа № 640/38261/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м. Київ № 640/38261/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та таких видів грошового забезпечення як: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та здійснити перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та таких видів грошового забезпечення як: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн. та виплати заборгованість, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.04.2019.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі за № 826/3858/18, яке набрало чинності після його апеляційного оскарження (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, якою залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва) встановлено, що пункти 1 та 2 Постанови № 103 є протиправними та нечинними, що, на думку позивача, є безумовною підставою для перерахунку позивачу пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, проте відповідачем не вчинено дій по перерахунку пенсії на підставі довідки уповноваженого органу. Також позивач вказує, що основний розмір його пенсії повинен складати 74% грошового забезпечення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній вказує про відсутність повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії позивача без врахування положень Порядку №45 та наполягає на правомірності своїх дій при проведення відповідного перерахунку пенсії позивачу.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті варто вказати про наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років, пенсія призначена у відповідності до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Основний розмір пенсії - 74% грошового забезпечення (вислуга років 28). Пенсія позивачу призначена (обчислена) з 12.03.1992.

05.10.2021 Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України складено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії №21/3/2-9/878-965, станом на 05.03.2019, до якої включені наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн.

16.09.2021 позивачем подано заяву до ГУ ПФУ в м. Києві про здійснення перерахунку його пенсії, враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення.

28.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки Фінансово-економічного управлінням Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 05.10.2021 №21/3/2-9/878-965, станом на 05.03.2019, враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення.

Листом від 23.10.2021 №28140-28300/Т-02/8-2600/21 ГУ ПФУ в м. Києві повідомив позивача, що при здійснені перерахунку його пенсії відповідно до Постанови КМУ №103 розмір за пенсії за вислугу років обчислювався виходячи з 70 відсотків сум грошового забезпечення відповідно до редакції Закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії. Пенсія перерахована та виплачується згідно з нормами чинного законодавства.

Листом від 01.12.2021 №32276-32869/Т-02/8-2600/21 відповідач повідомив заявника про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії, оскільки після визнання протиправними та нечинним пунктів 1, 2 Постанови №103, Урядом України акти, які визначають механізм перерахунку пенсій відповідних категорій військовослужбовцям не приймалися. Також у вказаному листі відповідач вказав, що Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 №3-1 не передбачено подання заяв пенсіонерами для проведення перерахунку пенсій в зв`язку зі зміною грошового забезпечення.

Окрім цього, у вказаному листі зазначено про те, що надіслана довідка Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 05.10.2021 №21/3/2-9/878-965 оформлена всупереч Порядку №45 не може бути підставою для перерахунку пенсії за нормами Закону № 2262-ХІІ.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 № 2262-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» затвердив Порядок № 45.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.

Проте, зміни внесені постановою № 103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Зокрема, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

При цьому колегія суддів Верховного Суду в рішенні від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19 зазначила, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XII, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-XII. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-XII уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Як було зазначено вище, 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704).

При цьому підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-XII, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII та статті 9 Закону № 2011-XII.

Зазначена правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.74 у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.96, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (O№eryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Pola№d), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta a№d Others v. Roma№ia), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати здійснити з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунок основного розміру пенсії.

Що ж стосується визначення відсоткового значення сум грошового забезпечення, яке враховується під час здійснення перерахунку пенсії слід вказати про наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019 у справі №240/5401/18, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд вказує, що при призначенні (обчисленні) пенсії позивачу пенсійним органом з 12.03.1992 визначено основний розмірі пенсії - 74% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років станом на 01.12.2017, який наявний в матеріалах справи.

У той же час, які свідчать матеріали справи, надалі ГУ ПФУ в м. Києві здійснюючи перерахунок пенсії позивача враховував основний розмір пенсії - 70% грошового забезпечення.

В матеріалах справи наявний лист відповідача від 23.10.2021 №28140-28300/Т-02/8-2600/21 ГУ ПФУ в м. Києві, у відповідності до якого при здійснені перерахунку його пенсії відповідно до Постанови КМУ №103 розмір за пенсії за вислугу років обчислювався виходячи з 70 відсотків сум грошового забезпечення відповідно до редакції Закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.

Суд вказує, що наведене суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019 №240/5401/18.

Між тим, суд акцентує увагу на тому, що позивачем не заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві в частині зменшення розміру основного розміру пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Разом з цим, як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: - лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; - повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; - вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Приймаючи до уваги наведене у сукупності, у взаємозв`язку із заявленими позовними вимогами та встановленими в ході розгляду справи обставинами, суд вважає, що з метою повного та ефективного захисту порушеного права ОСОБА_1 слід вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 74% до 70% грошового забезпечення.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та здійснити перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та таких видів грошового забезпечення як: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн. та виплати заборгованість, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.04.2019 підлягають до задоволення.

Суд також при вирішенні даного спору вважає за доцільне вказати, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина 1 статті 17 Основного Закону України).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Отже, норми - принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Miller v. Austria», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Gaygusuz v. Austria» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Беручи до уваги наведене в сукупності, враховуючи положення частини 1 статті 2, частини 1 статті 6 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі із застосуванням права суду щодо виходу за межі позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. та зважаючи на наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, сплачений ним судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2-5, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудряська, б. 16, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% грошового забезпечення.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та таких видів грошового забезпечення як: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та здійснити перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, враховуючи основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-965 від 05.10.2021 та таких видів грошового забезпечення як: посадовий оклад - 8893,72 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4636,67 грн.; надбавка за особливості проходження служби (26%) - 3884,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 889,37 грн.; премія (10%) - 889,37 грн. та виплати заборгованість, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.04.2019.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудряська, б. 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева