Справа № 440/8538/22
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

. 19 жовтня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/8538/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши питання наявності підстав для відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Формагея Олександра Леонідовича, третя особа: Департамент захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання незаконними діяння та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

. 05 жовтня 2022 року позивачка звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_2 , третя особа: Департамент захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якій просить суд:

визнати незаконними діяння Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо протиправного нереагування на численні скарги позивача і на порушення його споживацьких прав суб`єктом підприємництва на ринку електроенергетики;

зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на виконання п. 4.8., п. 7 "Правил розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та врегулювання спорів", затверджених постановою НКРЕКП № 1333 від 02 липня 2019 року та ст. 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" здійснити заходи державного контролю за діяльністю суб`єкта господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг АТ "Полтаваобленерго" щодо споживача ОСОБА_1 ;

зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в межах своїх повноважень винести припис про обов`язок АТ "Полтаваобленерго" відновити за свій рахунок незаконно припинене 06 лютого 2021 року електропостачання домоволодіння позивача;

зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в межах своїх повноважень винести припис про обов`язок АТ "Полтаваобленерго" привести договір про розподіл електричної енергії зі споживачем ОСОБА_1 у відповідність до чинного законодавства з урахуванням того, що зазначений споживач є побутовим - фізичною особою, що користується електричною енергією для особистих потреб;

зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в межах своїх повноважень усунути від проведення дій з розгляду скарг ОСОБА_1 у межах їх розгляду за правилами Постанови № 1333 члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_2 в зв`язку з його некомпетентністю;

визнати діяння члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_2 щодо неналежного реагування на скарги ОСОБА_1 до НКРЕКП незаконними.

Відповідно до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. А згідно зі статтею 12 цього ж Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Таким чином, взаємовідносини між позивачем та відповідачами (як господарюючим суб`єктом) не є публічно-правовими, оскільки, такі правовідносини ґрунтуються на договірних засадах, а тому порушені позивачем питання перебувають поза межами адміністративної юрисдикції.

Згідно вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення в справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі Занд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Формагея Олександра Леонідовича, третя особа: Департамент захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання незаконними діяння та зобов`язання вчинити певні дії підлягають розгляду за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними статтями 26-30 ЦПК України.

За викладених обставин суддя дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, оскільки остання має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 7, 19, 170, 171, 248, 256, 379 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Формагея Олександра Леонідовича, третя особа: Департамент захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання незаконними діяння та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати ініціатору звернення разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Чеснокова А.О.