Справа № 160/15092/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 жовтня 2022 року Справа № 160/15092/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення пенсійних виплат та здійснення своїх повноважень для поновлення виплати пенсії громадянину України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту припинення, а саме з 01.11.2019р., починаючи з останнього місяця за який пенсіонером було отримано пенсію;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплати пенсії громадянину України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту припинення, а саме з 01.11.2019р., починаючи з останнього місяця за який пенсіонером було отримано пенсію, у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями, перерахунками та надбавками, а також осучасненнями пенсійних виплат, які здійснювались з моменту припинення виплати пенсії по момент її поновлення та які будуть здійснюватись при подальших нарахуваннях, відповідно до законодавства, на визначений пенсіонером банківський рахунок, а також з врахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 цій позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/15092/22 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій конкретизувати позовні вимоги щодо відмови відповідача (реквізити рішення, дата, номер, тощо), з якою позивач пов`язує протиправність дій відповідача, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; заяви про поновлення строку звернення до суду із цим позовом із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Позов від імені позивача подано та підписано представником адвокатом Топорковим Дмитром Володимировичем.

Копію ухвали суду від 04.10.2022 надіслано позивачу засобами електронного зв`язку на електронну пошту, зазначену у позові. Також, копія ухвали суду від 04.10.2022 скерована представнику позивача через підсистему «Електронний суд» та доставлена в електронний кабінет 04.10.2022 (довідка про доставку електронного листа).

Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.

Відповідно до частин 5, 7 статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За змістом частини 7 статті 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «ст.169 ч.1,2 «Ухвала про залишення позовної заяви без руху» від 04.10.2022 у справі №160/15092/22 (суддя Бухтіярова М.М.) було надіслано одержувачу ОСОБА_2 - в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 04.10.2022 о 21:33 год.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала суду є різновидом судового рішення у відповідності до статті 241 КАС України, копію ухвали суду від 04.10.2022 надіслано на позивачу електронну пошту, зазначену у позові, а також доставлено представнику позивача до його Електронного кабінет, суд дійшов висновку, що позивач є таким, що належним чином повідомлений про залишення його позову без руху.

11.10.2022 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли заява про поновлення процесуального строку та заява про уточнення позовних вимог, сформовані в системі 10.10.2022, згідно з якою позовні вимоги такі:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення пенсійних виплат та здійснення своїх повноважень для поновлення виплати пенсії громадянину України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту припинення, а саме з 01.11.2019р., починаючи з останнього місяця за який пенсіонером було отримано пенсію;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплати пенсії громадянину України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту припинення, а саме з 01.11.2019р., починаючи з останнього місяця за який пенсіонером було отримано пенсію, у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями, перерахунками та надбавками, а також осучасненнями пенсійних виплат, які здійснювались з моменту припинення виплати пенсії по момент її поновлення та які будуть здійснюватись при подальших нарахуваннях, відповідно до законодавства, на визначений пенсіонером банківський рахунок, а також з врахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Дослідивши подані представником позивача документи, судом встановлено часткове виконання вимог ухвали суду від 04.10.2022.

Із позовної заяви від 10.10.2022 вбачається зміна адреси позивача на: АДРЕСА_1 , що відповідає даним, зазначеним у паспорті позивача, однак не вбачається уточнення позовних вимог щодо відмови відповідача (реквізити рішення, дата, номер, тощо), з якою позивач пов`язує протиправність дій відповідача.

Представником позивача у заяві про поновлення процесуального строку зазначено про те, що у позивача відсутнє рішення про припинення виплати пенсії, що унеможливлює уточнення позовних вимог, однак такі доводи представника позивача адвоката Топоркова Д.В. не враховуються судом, оскільки представником не обґрунтовано неможливість надання доказів, що стосуються предмета доказування, про які самостійно зазначено у позовній заяві. Поряд з цим, представником позивача не зазначено вжитих заходів для отримання необхідних доказів та/або причин неможливості самостійного отримання таких доказів.

Щодо строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду від 04.10.2022 було надано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду. В обґрунтування такої заяви зазначено, що листом №3640-3091/Р-04/8-0400/20 від 23.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повідомило ОСОБА_1 , що виплату його пенсії було переведено на відділення поштового зв`язку та запропоновано особисто з`явитись до відповідного відділу. В подальшому, листом № 13786-13790/Р-04/8-0400/20 від 23.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 , що його пенсія не отримується ним з 01.11.2019, для поновлення пенсійних виплат пенсіонеру необхідно особисто або через представника з`явитись до відповідного відділу. Крім того, на заяву від 02.08.2022 листом від 02.09.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про відсутність намірів здійснити поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення, а саме з 01.11.2019, а також зазначило, що заява про поновлення виплати пенсії повинна бути подана пенсіонером особисто засобами вебпорталу Пенсійного фонду України або на особистому прийомі у сервісному центрі органів Пенсійного фонду України. За таких обставин, підстави для звернення до суду з вимогою про здійснення нарахувань та виплат пенсії за віком ОСОБА_1 , з моменту припинення з 01.11.2019, виникли лише 02.09.2022, тому порушень строку звернення до суду не було. Також, представником позивача зауважено увагу на судовій практиці Верховного Суду, зазначаючи, що на сьогодні не існує жодного строкового обмеження щодо виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів, посилаючись на ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити цей строк.

Розглянувши заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, суд доходить висновку про наступне.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Водночас, вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Наведені ж представником позивача доводи на обґрунтування пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі обставини не свідчать про існування об`єктивних та непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із позовом про оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення пенсійних виплат з 01.11.2019.

Позовні матеріали містять лист Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2020 №13786-137902/Р-04/8-0400/20 на звернення від 09.07.2020, з якого вбачається повідомлення представника позивача про те, що виплата пенсії призупинена позивачу з 01.05.2020.

За вказаних обставин, позивачу достеменно було відомо порушення своїх прав з моменту призупинення виплати пенсії, однак доказів неможливості своєчасного звернення до суду, тобто упродовж шестимісячного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, не надано.

Необізнаність щодо рішення, з яким позивач пов`язує порушення своїх прав та інтересів, не є достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Позивач не обмежений у праві бути обізнаним щодо своїх прав та обов`язків.

Посилання представника позивача в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду на лист Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.09.2022 №26437-19727/Д-01/8-0400/22, отриманий у відповідь на заяву позивача від 05.08.2022, не змінює момент, з якого він дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зазначив, що отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Наведені ж представником позивача в якості підстави не застосування до спірних правовідносин строків, встановлених КАС України, положення частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про те, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд оцінює як неприйнятні, з огляду на те, що вказані положення Закону є нормами матеріального права щодо виплати пенсії та не розповсюджуються на процесуальні строки звернення до суду.

З огляду на викладене, заява про поновлення строку звернення до суду не обґрунтована, не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду, тобто позивачем не доведено пропущення строку звернення до суду з поважних причин, тому така заява задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Отже, станом на 20.10.2022 в матеріалах справи відсутні докази усунення недоліків позовної заяви у спосіб, що визначений в ухвалі суду від 04.10.2022, оскільки позивачем хоч і подано заяву про поновлення строку звернення до суду, але вказані у ній підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними, крім того, позивачем не уточнено позовні вимоги щодо відмови відповідача (реквізити рішення, дата, номер, тощо), з якою він пов`язує протиправність дій відповідача.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що про наявність підстав для повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо сплаченого позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно із квитанцією від 28.09.2022 №2241-4478-2708-3218, суд роз`яснює, що відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги, а тому позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії - повернути позивачеві - ОСОБА_1 .

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова