Справа № 420/5815/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5815/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.,

за участю представника апелянта Колганова І.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача з 19.11.2019 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії;

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області», які полягають у відмові скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача з 19.11.2019 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.11.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2018 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із змінами, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад 3400 грн.; оклад за спеціальним званням полковник міліції 2400 грн.; надбавка за вислугу років 50% -2900 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби 100% - 8700 грн.; премія 250% - 21750 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення -12072,38 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 12072,38 грн., всього: 63292,76 грн. для проведення з 01.12.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 ;

- стягнути з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 19.11.2019 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19 листопада 2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2263-ХІІ від 09.04.1992 року та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19 листопада 2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2263-ХІІ від 09.04.1992 року та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в наступних розмірах: посадовий оклад 3400 грн.; оклад за спеціальним званням 2400 грн.; надбавка за вислугу років 50% -2900 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби 100% - 8700 грн.; премія 250% - 21750 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення -12072,38 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 12072,38 грн., всього: 63292,76 грн., для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

02 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява Міністерства внутрішніх справ України про відстрочення виконання судового рішення, в якій заявник просить відстрочити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року та додаткового рішення суду від 02.12.2021 року у справі №420/5815/21 до моменту припинення на території України воєнного стану. Зазначену заяву обґрунтовано тим, що враховуючи факт військової агресії Російської Федерації та введення в Україні правового режиму воєнного стану, здійснення відповідачем виключних повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, які до того ж є обставинами дії непереборної сили, які на даний час роблять неможливим виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 та додаткового рішення від 02.12.2021 у справі №420/5815/21, а отже існують правові підстави для відстрочення їх виконання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у задоволенні заяви Міністерства внутрішніх справ України про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року та додаткового рішення суду від 02.12.2021 року у справі №420/5815/21 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Міністерства внутрішніх справ України надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять повністю скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 та додаткового рішення суду від 02.12.2021 у справі № 420/5815/21 до моменту припинення на території України воєнного стану. Доводами апеляційної скарги зазначено, що МВС України (відповідач) під час дії правового режиму воєнного стану здійснює виключно повноваження необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Водночас, виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 та додаткового рішення суду від 02.12.2021 явно не має ознак обставин, які можливо розцінити як оборону Держави та/або захист населення та інтересів держави від збройної агресії. Крім того, правовий режим воєнного стану є обставинами дії непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 вих. № 2024/02.0- 7.1., тобто цілком поважними причинами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Масловський М.О. зазначає, що додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року у справі № 420/5815/21 виконано апелянтом - Міністерством внутрішніх справ України, шляхом виготовлення довідки № 49/7551 від 08.06.2022 та направленням цієї довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Таким чином, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року у справі № 420/5815/21 виконано в повному обсязі, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. З огляду на зазначене, представник позивача просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Відзиву на апеляційну скаргу Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, що військовий стан заважає виконати рішення суду. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має з урахуванням поточних умов вишукувати заходів для найскорішого поновлення прав позивача, а відстрочення виконання даного рішення до припинення воєнного стану в Україні призведе до необґрунтованого та невизначеного у часі продовження порушення законних прав та інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1, п.2, п. 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Із системного аналізу даної норми вбачається, що підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Вказана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій тощо.

Питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів, наявність надзвичайних непереборних подій тощо), залежать від предмету спору. В частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про відстрочення виконання судового рішення.

Так, у постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022. На теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (надалі також - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №389-VIII воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Відповідно до статті 20 Закону №389-VIII правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року та додаткового рішення суду від 02.12.2021 року у справі №420/5815/21 заявник зазначає про факт військової агресії Російської Федерації та введення в Україні правового режиму воєнного стану, здійснення МВС України під час дії правового режиму воєнного стану виключно повноваження необхідні для відведення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, які на даний час роблять неможливим виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року та додаткового рішення від 02.12.2021 року у справі №420/5815/21.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Міністерством внутрішніх справ України не надано до суду доказів на підтвердження обставин, що заважають вчасно виконати рішення суду, а лише сам факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Міністерство внутрішніх справ України станом на сьогодні здійснює свої повноваження, заявником не надано суду доказів, які б вказували на фактичну неможливість виконання рішення суду та додаткового рішення.

Отже обставини, на які посилається заявник у заяві про відстрочення виконання судового рішення, не дають підстав для висновку про істотність ускладнення чи неможливість виконання рішення суду та додаткового рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для відстрочення виконання судового рішення та додаткового рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик