Справа № 300/8545/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2022 р. справа № 300/8545/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шевченко Н.П. (надалі також представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії згідно поданої заяви від 30.06.2021 року, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01.04.2021 року, з наступного дня після досягнення пенсійного віку, з урахуванням до страхового стажу та стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 12.10.1993 по 29.01.2011 року, а також заробітної плати зазначеної у довідках ПАТ «Варьеганнефть» №1631, №1632, №1633 від 11.01.2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення норм пенсійного законодавства, протиправно винесено рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Покликаючись на рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 від 23.01.2020 вважає, що така відмова є протиправною, а пенсія повинна бути призначена відповідно до пункту «б» частини 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також представник позивача зазначає про наявність у позивача достатнього пільгового та страхового стажу для призначення пенсії. Вказує, що підприємством на якому працював позивач було проведено атестацію робочих місць, посада на якій працював позивач була віднесена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, а відповідальність за несплату страхових внесків до пенсійного фонду несе підприємство.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження ( у письмовому провадженні).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Згідно записів №18-25 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.08.1983 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед іншого, в період часу 12.10.1993 по 29.01.2011 працював оператором з добування нафти і газу у ПАТ «Варьеганнефть» (російська федерація, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі) (зворот а.с.16).
ОСОБА_1 , звертаючись 30.06.2021 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, на підтвердження трудового (страхового) стажу та пільгового надав, поряд з іншим, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 30.08.1983, а також:
- наказ ВАТ «Варьеганнефть» про створення комісії по проведенню атестації робочих місць за умовами праці№267 від квітня 1999 (а.с.34);
- картку атестації №11 ОАО «Варьеганнефть», робочого місця за умовами праці «оператор по видобуванню нафти і газу» (а.с.35-36);
- наказ ВАТ «Варьеганнефть» про проведення атестації робочих місць за умовами праці №266 від 20.03.2009 (а.с.37);
- картку атестації робочого місця за умовами праці №324 за посадою «оператор по видобуванню нафти і газу» (а.с.38-39);
- наказ ВАТ «Варьеганнефть» про завершення атестації робочих місць №625 від 17.06.2010 (а.с.40);
- протокол №12/1-136 засідання атестаційної комісії за результатами атестації робочих місць ВАТ «Варьеганнефть» від 08.06.2010 (зворот а.с.40);
- план заходів з покращення та оздоровлення умов праці в організації ВАТ «Варьеганнефть» від 09.06.2010 (а.с.41-43);
- лист ПАТ «Варьеганнефть» №235 від 12.03.2021 про те, що довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №1631,1632,1633 від 11.01.2021, за період роботи з 1993 по 2011 роки, відповідають даним, що містяться в документах первинного бухгалтерського обліку, що знаходяться в розпорядженні підприємства (а.с.44);
- довідку від 11.01.2021 за №1633, видану ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату позивача за період з 1993 по 2000 рік (зворотний бік а.с.44);
- довідку від 11.01.2021 за №1631, видану ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату позивача за період з 2001 по 2008 рік (а.с.45);
- довідку від 11.01.2021 за №1632, видану ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату позивача за період з 2009 по 2011 рік (зворотний бік а.с.45);
- виписку із особового рахунку застрахованої особи та розрахункові листки за період з січня 2008 по квітень 2011р.(а.с.46-57).
За змістом даного рішення, органом пенсійного фонду обчислено страховий стаж позивача, який становить 24 роки 8 місяців 18 днів, не врахувавши при цьому період роботи:
- з 01.01.1999 по 31.12.2005 та з 01.01.2010 по 29.01.2011 у ОАО «Варьеганнефть», оскільки за вказаний період не сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.
Визначити періоди роботи заявника у важких та шкідливих умовах праці за довідкою від 18.09.2020 №30-26/432 ОАО «Варьеганнефть» не можливо, оскільки до довідки не в повному обсязі надана інформація про проведення атестації робочого місця оператора по видобутку нафти і газу, а саме надано: - картку умов праці за 1999 , наказ про проведення атестації робочого місця заявника не надано; - накази про початок та закінчення проведення атестації робочих місць за 2009-2010р., інформація про проведення атестації саме робочого місця заявника не надана.
Надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 13.09.2021 повідомило ОСОБА_1 , про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. У листі відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 24 роки. До страхового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою від 18.09.2020 №30-26/432 ОАО «Варьеганнефть» оскільки, до довідки не в повному обсязі надана інформація про проведення атестації робочого місця оператора по видобутку нафти і газу, а саме не надано: - картку умов праці за 1999 , наказ про проведення атестації робочого місця; - накази про початок та закінчення проведення атестації робочих місць за 2009-2010р., інформація про проведення атестації саме робочого місця заявника (а.с.60).
Не погоджуючись із відмовою Головного управління ПФУ в області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права. Просить зарахувати до страхового стажу та стажу роботи за Списком №2 період роботи з 12.10.1993 по 29.01.2011, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01.04.2021, з урахуванням довідок ПАТ «Варьеганнефть», про заробітну плату №1631,1632,1633 від 11.01.2021.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно п. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (у редакції від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Суд зазначає, що до внесення змін Законом №213 у статтю 13 Закону №1788 було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Так, зокрема, згідно п.2 ч. 2 ст.114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII), на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, у новій редакції був викладений п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Проте, Конституційним Судом України прийнято рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII».
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного Рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного Рішення, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…».
Проаналізувавши вищенаведене рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020р. (моменту прийняття цього Рішення КСУ) існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
На переконання суду вказані закони містять розбіжності, зокрема, в умовах призначення пенсії чоловікам на пільгових умовах за Списком №2 щодо страхового стажу, який складає 25 років, за пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, та 30 років за п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Проаналізувавши вищенаведені рішення ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зокрема пункт «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для вказаних осіб підхід.
Тобто, у вказаній справі до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/32/20).
Судом встановлено, що відповідачем зараховано до загального страхового стажу позивача період навчання, роботи та проходження військової служби згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , №1-17 з 01.09.1980 по 19.07.1983, з 25.08.1983 по 09.01.1984, з 04.05.1984 по 21.041986, з 17.09.1986 по 05.01.1988, з 27.011988 по 02.01.1989, з 03.01.1989 по 20.04.1989, з 04.05.1989 по 01.03.1991, з 02.03.1991 по 01.04.1993, з 07.04.1993 по 05.10.1993 та №26-№31 з 14.02.2011 по 01.04.2011, з 15.10.2013 по 29.01.2014, з 10.10.2017 по 01.08.2019 а також період роботи з 09.02.2020 по 31.03.2021.
При цьому відповідачем виключно до загального страхового стажу також частково зараховано періоди роботи позивача з 12.10.1993 по 31.12.1998 та з 01.01.2006 по 31.12.2009 у ПАТ «Варьеганнефть» на посаді оператора з добування нафти і газу. Вказане не заперечується сторонами.
Одночасно відповідачем не визнається та при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано до стажу роботи за Списком №2, період роботи ОСОБА_1 з 12.10.1993 по 29.01.2011 в ПАТ «Варьеганнефть» на посаді оператора з добування нафти і газу.
Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 12.10.1993 по 29.01.2011, суд зазначає наступне.
За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі по тексту також Порядок №637).
Згідно із пунктом 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період часу з 12.10.1993 по 29.01.2011 працював у ПАТ «Варьеганнефть» (російська федерація, місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі) на посаді оператора з добування нафти і газу.
Факт роботи ОСОБА_1 на посаді оператора з добування нафти і газу у ПАТ «Варьеганнефть» в період з 12.10.1993 по 29.01.2011 і виконання робіт із шкідливими умовами праці, що передбачена Списком №2, підтверджується:
записами в трудовій книжці НОМЕР_1 №18-25 (зворот а.с.16);
довідкою від 11.01.2021 за №1633, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 1993 по 2000 рік (зворот а.с.44);
довідкою від 11.01.2021 за №1631, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2001 по 2008 рік (а.с.45);
довідкою від 11.01.2021 за №1632, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2009 по 2011 рік (зворот а.с.45);
листом ПАТ «Варьеганнефть» №235 від 12.03.2021 яким підтверджено, що довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №1631,1632,1633 від 11.01.2021, за період роботи з 1993 по 2011 роки, відповідають даним, що містяться в документах первинного бухгалтерського обліку, що знаходяться в розпорядженні підприємства (а.с.44);
випискою із особового рахунку застрахованої особи та розрахунковими листками за період з січня 2008 по квітень 2011р, яким підприємство підтверджує утримання податків із заробітної плати позивача та перебування на обліку в органах Пенсійного фонду російської федерації як застрахованої особи (а.с.46-57).
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 (далі-Порядок №383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 4.4 Порядку №383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Сукупність наведених вище правових норм, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Водночас суд звертає увагу на те, що факт проведення на підприємстві атестації робочих місць підтверджується, наявними у матеріалах справи:
наказом ВАТ «Варьеганнефть» про створення комісії по проведенню атестації робочих місць за умовами праці №267 від квітня 1999 (а.с.34);
карткою атестації №11 ОАО «Варьеганнефть», робочого місця за умовами праці «оператор по видобуванню нафти і газу» (а.с.35-36);
наказом ВАТ «Варьеганнефть» про проведення атестації робочих місць за умовами праці №266 від 20.03.2009 (а.с.37);
карткою атестації робочого місця за умовами праці №324 за посадою «оператор по видобуванню нафти і газу» (а.с.38-39);
наказом ВАТ «Варьеганнефть» про завершення атестації робочих місць №625 від 17.06.2010 (а.с.40);
протоколом №12/1-136 засідання атестаційної комісії за результатами атестації робочих місць ВАТ «Варьеганнефть» від 08.06.2010 (зворот а.с.40);
планом заходів з покращення та оздоровлення умов праці в організації ВАТ «Варьеганнефть» від 09.06.2010 (а.с.41-43).
Також судом встановлено, що посада на якій працював позивач визначена у Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 г. №10, постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, постановою КМУ від 16.01.2003 року №36.
Оскільки посада на якій працював позивач була віднесена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, то період роботи ОСОБА_1 з 12.10.1993 по 29.01.2011у ПАТ «Варьеганнефть» (російська федерація) підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
З врахуванням наведеного стаж ОСОБА_1 , що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 складає більше 17 років.
Щодо твердження відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у зв`язку з не сплатою до Ппенсійного фонду російської федерації страхових внесків суд зазначає наступне.
В оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії пенсійний орган зазначив про не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.01.1999 по 31.12.2005 та з 01.01.2010 по 29.01.2011 в ОАО «Варьеганнефть».
За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Зміст правових положень абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року свідчить, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.
Як регламентовано статтею 1 Закону № 1058-ІV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.
Як встановлено судом, та зазначалось вище, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період часу з 12.10.1993 по 29.01.2011 працював у ПАТ «Варьеганнефть» (російська федерація, місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі) на посаді оператора з добування нафти і газу. Факт роботи ОСОБА_1 на посаді оператора з добування нафти і газу у ПАТ «Варьеганнефть» в період з 12.10.1993 по 29.01.2011, підтверджується:
записами в трудовій книжці НОМЕР_1 №18-25 (зворот а.с.16);
уточнюючими довідками ВАТ «Варьеганнефть» №05-05/07-14 від 24.01.2011 та ПАТ «Варьеганнефть» №30-26/432 від 18.09.2020 (зворот а.с.28 та а.с.29);
довідкою від 11.01.2021 за №1633, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 1993 по 2000 рік (зворот а.с.44);
довідкою від 11.01.2021 за №1631, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2001 по 2008 рік (а.с.45);
довідкою від 11.01.2021 за №1632, виданою ПАТ «Варьеганнефть» про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2009 по 2011 рік (зворот а.с.45);
листом ПАТ «Варьеганнефть» №235 від 12.03.2021 яким підтверджено, що довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №1631,1632,1633 від 11.01.2021, за період роботи з 1993 по 2011 роки, відповідають даним, що містяться в документах первинного бухгалтерського обліку, що знаходяться в розпорядженні підприємства (а.с.44);
випискою із особового рахунку застрахованої особи та розрахунковими листками за період з січня 2008 по квітень 2011р, яким підприємство підтверджує утримання податків із заробітної плати позивача та перебування на обліку в органах Пенсійного фонду російської федерації як застрахованої особи (а.с.46-57).
На переконання суду невиконання чи неналежне виконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків до органу пенсійного фонду російської федерації, не може позбавляти позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві.
Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Отже, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.1999 по 31.12.2005 та з 01.01.2010 по 29.01.2011 в ОАО «Варьеганнефть», у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача та звужує його законне право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи на вказаному підприємстві.
Також суд зазначає, що спір між сторонами щодо досягнення віку позивачем пенсійного віку для призначення пенсії по Списку №2, відсутній.
Враховуючи вищенаведене страховий стаж ОСОБА_1 становить більше 30 років, а пільговий стаж за Списком №2 більше 17 років.
Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності у позивача достатнього страхового та пільгового стажу, та відповідно, права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 30.06.2021 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.
Рішення № НОМЕР_2 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах винесено відповідачем 07.07.2021 року. Доказів про направлення чи отримання такого рішення позивачем, суду відповідачем не надано. Про вказане рішення позивача повідомлено пенсійним органом листом від 13.09.2021 року, а з даним позовом представник позивача звернулася 24.12.2021 року.

Враховуючи викладене твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставним, у зв`язку з чим пенсію позивачу слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд погоджується з твердженнями представника позивача щодо врахування пенсійним органом при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок про його заробітну плату №1631,1632,1633 від 11.01.2021, з огляду на нище наведене.

Так, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як встановлено судом ПАТ «Варьеганнефть» видало 11.01.2021 довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 1993 по 2000 рік №1633 (зворотній бік а.с.44), за період з 2001 по 2008 рік №1631(а.с.45), за період з 2009 по 2011 рік №1632 (зворот а.с.45).

Достовірність вказаних довідок підтверджено листом ПАТ «Варьеганнефть» №235 від 12.03.2021 яким підтверджено, що довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №1631,1632,1633 від 11.01.2021, за період роботи з 1993 по 2011 роки, відповідають даним, що містяться в документах первинного бухгалтерського обліку, що знаходяться в розпорядженні підприємства (а.с.44).

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки позивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії досягнув 55 річного віку, має загальний страховий стаж більше 30 років та необхідний спеціальний стаж роботи за Списком №2 більше 17 років, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №81 від 07.07.2021 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу та стажу роботи позивача за Списком №2 період роботи з 12.10.1993 року по 29.01.2011 року у ПАТ «Варьеганнефть» та призначити з 01.04.2021 року позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням заробітної плати зазначеної у довідках ПАТ «Варьеганнефть» №1631, №1632, №1633 від 11.01.2021 року.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 908,00 грн., судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «Приватбанк» №0.0..1 від 18.12.2021 року.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №81 від 07.07.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та стажу роботи за Списком №2 період роботи з 12.10.1993 року по 29.01.2011 року у ПАТ «Варьеганнефть» та призначити з 01.04.2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням заробітної плати зазначеної у довідках ПАТ «Варьеганнефть» №1631, №1632, №1633 від 11.01.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору, що становить 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.