Справа № 465/2561/19
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року

справа №465/2561/19

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.
секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:
позивача ОСОБА_1
представника позивача Вуйцік О.Б.
представника відповідача Бречко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, в якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, яке оформлене протоколом № 4 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 30 листопада 2016 року;

- зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 20 грудня 1992 року.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач зазначає, що він з 01 серпня 1988 року по 18 травня 2011 року проходив військову службу на різних посадах у Збройних Силах України. Після проходження служби позивач звільнений в запас за станом здоров`я та виключений зі списків військової частини. З 20 грудня 1992 року ОСОБА_1 безперервно перебував на квартирному обліку, однак рішенням житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 30 листопада 2016 року його знято з квартирного обліку у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок чого відпали підстави для надання йому іншого житлового приміщення. Зазначає, що рішення про зняття його з квартирного обліку є незаконним, оскільки він не отримував від Міністерства оборони України жодного житла, крім житлового приміщення у гуртожитку для військовослужбовців. Вважає, що військовослужбовці, звільнені з військової служби в запас мають право залишатися на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення, незалежно від підстави звільнення в запас. Зазначає про те, що рішення про зняття його з квартирного обліку прийнято за його відсутності, таке йому не надсилалося, про день і час проведення засідання житлової комісії його не повідомляли та не запрошували для надання пояснень. Житловою комісією не вивчалося питання про наявність чи відсутність у нього житла, що є обов`язковою умовою для прийняття рішення про зняття з квартирної черги. Наголошує, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2010 року за ним визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , однак 1/2 частка житла не виділялася, відтак визнання права власності 1/2 частини квартири без визначення площі не може вважатися поліпшенням житлових умов. В подальшому на підставі договору дарування від 08 жовтня 2015 року він відчужив свою частку в квартирі АДРЕСА_1 , що не може вважатися штучним погіршенням житлових умов. Стверджує, що його вислуга років військової служби становить понад 20 років, а саме 23 роки, і за весь час військової служби він не отримував безоплатного житла, правом на безоплатну його приватизацію не скористався, що виключає можливість його виключення з черги на утримання житла за будь-якою формальною підставою. Зазначає, що рішення відповідача про зняття його з квартирного обліку підлягало затвердженню у виконавчому комітеті органу місцевого самоврядування, чого зроблено не було. За наведених обставин позивач вважає, рішення житлової комісії відповідача незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Стверджує, що датою зарахування позивача на квартирний облік вважається його рапорт про постановку на чергу житловою комісією від 14 лютого 1994 року. Зазначає, що на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2010 року позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що приховав від житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, продовжуючи перебувати на квартирному обліку до 30 листопада 2016 року. Вказує, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2010 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана позивачем та його колишньою дружиною від час перебування у шлюбі, що, на думку відповідача, свідчить про поліпшення його житлових умов. Вважає, що позивач був повідомлений про засідання житлової комісії від 30 листопада 2016 року, зокрема, 21 листопада 2016 року та 29 листопада 2016 року по телефону, однак на засідання житлової комісії не з`явився. Наголошує, що п. 2.20 наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, повинні щороку з 01 жовтня по 30 грудня надавати до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7, однак жодні документи позивачем житловій комісії умисно не надавалися. З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 08.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

29.09.2022 протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та справу призначив до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухав пояснення позивача та його представника, представника відповідача, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу на різних посадах у Збройних Силах України з 01.08.1988 року до 18.05.2011 року, що підтверджується витягом з послужного списку про проходження військової служби, звільнений з військової служби у запас за п. «б» ч. 6 (за станом здоров`я) та виключений із списків частини 18 травня 2011 року із вислугою років, трудовий стаж становить 22 роки 8 місяців.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Наказом від 28.07.2007 № 278 Міністерством внутрішніх справ України затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція № 278).

У відповідності до пунктів 3.8, 3.13 Інструкції № 278 військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. У рішенні вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (додаток 3), або до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень (додаток 4), а в разі відмови у взятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми житлового законодавства. Датою зарахування на облік уважається день, коли житлово-побутовою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Положеннями пункту 3.17 Інструкції №278 встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), беруться на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла (рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається в місячний термін).

Із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 12 від 20.12.1992 вбачається, що позивач ОСОБА_1 , дійсно, у період проходження військової служби зарахований на квартирний облік з 20.12.1992 року, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача про взяття позивача на квартирний облік з 14.02.1994 року.

Факт безперервного перебування позивача на квартирному обліку з 20.12.1992 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом від 20.12.1992; витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №12 від 20.12.1992; випискою з протоколу № 12 г/д 20.12.1992; витягом з протоколу №2 від 14.02.1994; списком військовослужбовців ВВП ДУ Львівська Політехніка, які прийняті на квартирний облік станом на 01.06.1997; витягом з протоколу №17 від 25.01.2001; витягом з протоколу №8 від 15.03.2011; витягом з протоколу №3 від 28.01.2015; витягом з протоколу №20 від 28.04.2016; витягом з протоколу №21 від 26 травня 2016 року; витягом з протоколу № 22 від 04.07.2016.

Відповідно до ч. 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Порядок призначення компенсації за належне військовослужбовцям та член їх сімей жиле приміщення врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян», Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройні сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МО України від 30.11.2011 №737 (пункти 4.12- 4.18.).

Пунктами 10,12 постанови Кабінету Міністрів України №728 встановлено, що житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартири експлуатаційних установ (організацій) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір. Житлові комісії розглядаю: рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

02.11.2016 року позивач подав заяву на ім`я начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, якою надав згоду на отримання грошової компенсації за належне йому житло.

30.11.2016 року на засіданні житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного прийнято рішення, оформлене протоколом № 4, про зняття позивача з квартирного обліку на підставі п. 1 ст. 40 Житлового кодексу України, тобто внаслідок поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Приймаючи таке рішення житлова комісія виходила з того, що відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.10.2010 позивач поліпшив житлові умови та згідно договору дарування від 08.10.2015 здійснив штучне погіршення житлових умов відповідно до ст. 35 ЖК України, тому протягом п`яти років не підлягає взяттю на квартирний облік.

Тобто, підставами для зняття позивача з квартирного обліку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в оскаржуваному позивачем рішенні житлової комісії зазначено поліпшення ОСОБА_1 житлових умов, що є підставою для зняття з квартирного обліку та штучне погіршення житлових умов внаслідок укладення ним договору дарування, наслідком чого є те, що протягом п`яти років він не може бути зарахований на квартирний облік.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 40 ЖК України, громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. (п.1 ч.2 ст. 40 ЖК України).

Пункт 26 Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР передбачає, що громадяни перебувають на квартирному обліку до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у даному пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, в результаті чого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. (п.п. 1 ч.2 п.26 Правил…).

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України 30.11.2011 року №737, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення.

Тобто, підставою для зняття з квартирного обліку є поліпшення житлових умов, в результаті чого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення.

Слід зазначити, що передбачені законом підстави для зняття з квартирного обліку мають бути наявними на момент розгляду компетентним органом питання про зняття з квартирного обліку.

Наявність передбачених законом підстав для зняття з квартирного обліку у минулому не може бути підставою для зняття з квартирного обліку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.10.2010 року за позивачем визнано право на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування квартирою, згідно з яким залишено в користуванні ОСОБА_1 кімнату площею 14.9 кв.м, і в користуванні ОСОБА_2 та неповнолітньої дитини сторін кімнату площею 14.9 кв.м, кухню площею 12.4 кв.м, коридор площею 14.1 кв.м, ванну кімнату площею 3.4 кв.м, вбиральню площею 1.6 кв.м, комірки площею 1 кв.м та 2.9 кв.м, балкон та лоджія площею 1 кв.м залишено у спільному користуванні.

Цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2005, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2009 року, а відтак у спірній квартирі, фактично після розірвання шлюбу, залишились проживати дві окремі сім`ї між якими було визначено порядок користування квартирою, житловими кімнатами, кухня та інші приміщення залишились у їх спільному користуванні.

Встановлено, що 08 жовтня 2015 року позивач відчужив належну йому частку у квартирі, уклавши договір дарування належної йому частки квартири.

Отже, на момент розгляду, 30.11.2016 року, житловою комісією Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного питання про зняття позивача з квартирного обліку позивач вже не був власником 1/2 частки квартири, така ним вже була відчужена, фактично він є наймачем квартири, а не співвласником, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача про поліпшення житлових умов позивача саме на момент прийняття житловою комісією рішення про зняття його з квартирного обліку та наявність підстав для зняття з квартирного обліку.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи відповідача про те, що позивач підлягав зняттю з квартирного обліку з тих підстав, що штучно погіршив свої житлові умови, відчуживши належну йому 1/2 частку своїй матері, оскільки вищезгадані нормативні акти не передбачають такої підстави для зняття з квартирного обліку, як штучне погіршення житлових умов, а зазначена обставина може бути підставою для відмови у зарахуванні на квартирний облік.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавець наголошує не лише на погіршенні житлових умов, але і на штучність характеру такого погіршення. Тобто, маються на увазі свідомі, умисні дії, спеціально спрямовані на створення в обхід закону, права на одержання житла в будинках державного і громадського житлового фонду. Без доведення штучного характеру погіршення житлових умов правила ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР не можуть бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік.

У вказаній справі позивач подарував свою частку у квартирі, яка перебувала у спільній сумісній власності, без виділення часток, а тому дарування спільної сумісної власності не може вважатись штучним погіршенням житлових умов у розумінні положень ст. 35 ЖК УРСР.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом MO України від 30.11.2011 № 737, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, робота житлової комісії проводиться на засадах гласності, демократичності та прозорості. На засідання житлової комісії можуть бути присутні військовослужбовці, особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей, особи, питання стосовно яких розглядаються на засіданні житлової комісії, та інші особи (п.10.9 Наказу № 737).

Наказ № 737 вирішення питання про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відносить до компетенції житлової комісії військової частини, у вказаному випадку житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Відповідно до пункту 4.12. Наказу № 737 рішення про надання або відмову в наданні компенсації оформлюється у вигляді протоколу засідання житлової комісії.

Рішення про виплату грошової компенсації за належне для отримання позивачем жиле приміщення житловою комісією Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного станом на сьогоднішній час, з огляду на те, що позивач звертався із відповідною про це заявою, ще 02.11.2016 року, відповідно до встановлених вимог уповноваженим на те органом, не прийнято.

За таких обставин рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у вигляді протоколу від 30.11.2016 року №4 про зняття позивача з квартирного обліку суперечить положенням ст.47 Конституції України, ч. 1 ст.12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Вимога позивача про поновлення його на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 20 грудня 1992 року також є підставною та підлягає задоволенню, оскільки суд беззаперечно встановив, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 12 від 20.12.1992 позивач у період проходження військової служби зарахований на квартирний облік саме з 20.12.1992.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дії у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, яке оформлене протоколом № 4 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 30 листопада 2016 року.

Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 20 грудня 1992 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський