Справа № 520/22525/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

19 жовтня 2022 р. Справа № 520/22525/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

05.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), які полягають у зменшенні його оновного розміру пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмеженні його пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 року протиправними;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити йому пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 року, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), в розмірі 90% грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року по справі 520/2517/21 ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано, зокрема, здійснити з 01.04.2019 року перерахунок його пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 21.12.2020 року № ФХ-111615/ВСЗ. На виконання зазначеного рішення ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії, проте протиправно зменшило основний розмір пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмежило її виплату максимальним розміром з 01.04.2019 року.

Позивач вказує, що при перерахунку пнсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислувалося при її призначенні відповідно до ноявної у нього вислуги років, є незмінним.

Також, позивач звертає увагу суду, що рішенням Хаоеівського окружного адміністратвиного суду від 02.01.019 року по справі № 520/11394/18 вже було встановлено протиправність дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення розміру його пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити йому пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення. На виконання зазначено рішення суду пенійний орган перерахував його пенсію у розмір 90% грошового забезпеченя з 01.01.2018 року. Проте, під час проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на виконання рішення суду по справі № 520/2517/21, ГУ ПФУ в Харківській області знов протиправно зменшило основний розмір його пенсії до 70% грошового забезпечення, що призвело до нового порушення його праав.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI, якими внесено зміни до ст. 43 Закону № 2262-ХII, що передбачали обмеження пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, дії відповідача щодо обмеження розміру його пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, максимальним розміром, які мотивовані безпосередньо посиланнями на приписи вказаної норми, яка втратила чинність, є протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання пенсії в повному розмірі.

Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надходив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019 року та обмеженні пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 року, здійснити виплату суми перерахунку пенсії починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.06.2016 року № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, суд звернув увагу, що вказані зміни не мають ніякого відношення до перерахунку пенсії позивача, оскільки встановлювали конкретний період обмеження, а саме по 31.12.2017 року в той час, як предметом спірних правовідносин є обмеження пенсії позивача під час здійснення її перерахунку з 01.04.2019 максимальним розміром.

Також, суд зазначив, що основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років складає 90% грошового забезпечення, що не підлягає доказуванню у даній справі.

Щодо вимог, які стосуються виплати пенсії однією сумою, суд зазначив, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними та спрямовані на вказівку алгоритму виконання зазначеного рішення суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачу з 01.12.2004 року призначена пенсія за вислугу років на умовах Закону № 2262-ХІІ. Рішенням Харківського окружного адміністратвиного суду від 19.03.021 року по справі № 520/2517/21 не зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії з урахуванням довідки та з урахуванням 90% грошового забезпечення. Віповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон № 1166-VII), що діє на час винекнення права на перерахунок) макксимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. У зазначеній редакції положення Закону № 2262-ХІІ були застосовані при обчисленні розміру пенсії позивачу при її перерахунку з 01.04.2019 року.

Крім того, відповідач вказує, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосуванн по відношенню до позивача, законні підстави для виплати пенсіії у більшому, ніж обмеженому розмірі вдсутні.

Відповідач також посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду, посилаючись на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 639/8782/16-а, де суд зазначив, що встановлення строків звернення до суду відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Положення ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ не підлягають застосуванню до правовідносин, з приводу яких виник спір у даній справі, через те, що приписи цієї норми законодавства регулюють виплату за минулий час вже нарахованих пенсій, але не виплачених з вини ПФУ.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.12.2004 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена в порядку та на умовах Закону № 2262-ХII, в розмірі 90% грошового забезпечення (а.с. 16).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року, яке набрало законої сили 13.05.2019 року, по справі № 520/11394/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року.

Зобов`язано пенсійний орган перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року.

15.05.2019 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року по справі № 520/11394/18 відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача з 01.01.20218 року в розмірі 90% грошового забезпечення (17).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року по справі № 520/2517/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі грошового забезпечення, визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 21.12.2020 року № ФХ-111615/ВСЗ, з 01.04.2019 року.

ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі грошового забезпечення, визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 21.12.2020 року № ФХ-111615/ВСЗ, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року по справі № 520/2517/21 - в частині задоволення позовних вимог про про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми перерахованої та недоплаченої пенсії однією сумою - скасовано.

Прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В іншій частині задоволення позовних вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.33.2021 року у справі № 520/2517/21 залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення, 20.08.2021 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року, згідно якого розмір пенсії складає 27.357,75 грн. (70% грошового забезпечення), а з урахуванням обмеження максимальним розміром розмір пенсії складає 14.970 грн., з 01.09.2021 року 18.540 грн (а.с. 18).

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, - відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії і застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Частинами 1 та 2 ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час перерахунку з 01.04.2019 року з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI) встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас, з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Приходячи до висновку про не обґрунтованість вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд, зокрема, у постановах від від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 24.09.2021 у справі № 370/2610/17 та від 17.05.2021 у справі № 343/870/17 висловлював правові висновки з цього питання:

«<…> Положення статті 43 Закону № 2262-ХІІ про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-VIII від 24.12.2015 року.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року, зокрема, частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року нечинною є частина 7 статті 43 в Законі № 2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у частині 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження».

За приписами ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, відповідно до правових висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019 року та обмеженні пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 року та про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 року, здійснити виплату суми перерахунку пенсії починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Що стосується доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, особа може звернутися до адміністративного суду з позовом протягом шести місяців з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, якщо інший строк звернення до суду не встановлено законом.

Частиною 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Також, згідно ст. 55 Закону № 2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку із тим, що пенсійним органом при перерахунку його пенсії на виконання рішення суду від 19.03.2021 року по справі № 520/2517/21 зменшено основний розмір пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмежено її максимальним розміром, а отже, ці суми не нараховані і є спірними.

Між тим, Великою Палатою у вищевказаній постанові зазначено про те, що визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 року на виконання рішення суду, ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року, проте під час проведення перерахунку пенсії зменшило основний розмір пенсії до 70% грошового забезпечення та обмежило розмір пенсії максимальним розміром. Вважаючи дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% грошового забезпечення та обмеження розміру пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом 05.11. 2021 року, що свідчить про дотримання встановленого ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило С.С. Рєзнікова