Справа № 300/1218/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1218/22 пров. № А/857/9954/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє директор Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійна мережа" Футерко Василь Любомирович, і ОСОБА_3 на рішенняІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року(суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє директор Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійна мережа" Футерко Василь Любомирович, і ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє директор Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійна мережа" Футерко В.Л., і ОСОБА_3 у березні 2022 року звернулися до суду з адміністративним позовом доДепартаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі Департамент), в якому просили: визнати протиправною бездіяльність Департаменту щодо належного розгляду звернень ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо забезпечення їх соціальною послугою підтриманого проживання осіб похилого віку і осіб з інвалідністю за рахунок бюджетних коштів з 01.01.2022; зобов`язати Департамент прийняти рішення про надання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 соціальної послуги підтриманого проживання осіб похилого віку і осіб з інвалідністю за рахунок бюджетних коштів з 01.01.2022 до моменту настання підстав для припинення надання такої соціальної послуги, визначених Законом України Про соціальні послуги (далі Закон № 2671-VIII). В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони є особами з інвалідністю І групи, а отже мають право на отримання соціальної послуги підтриманого проживання за рахунок бюджетних коштів, а Департамент повинен забезпечити позивачів такою послугою. Одержання отримувачем, який має право на отримання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів, таких послуг від надавача, що належить до недержавного сектору (в тому числі за рахунок благодійних коштів) відповідно до положень Закону № 2671-VIII не є підставою для втрати чи обмеження права такого отримувача на одержання соціальних послуг за рахунок саме бюджетних коштів. Втім, за результатом розгляду звернень, відповідачем фактично відмовлено позивачам у наданні соціальної послуги підтриманого проживання за рахунок бюджетних коштів з січня 2022 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту щодо належного розгляду звернень ОСОБА_3 від 03.10.2021 і Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійна мережа", поданого в інтересах недієздатних ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від 06.10.2021 за №35-25/21 про забезпечення їх соціальною послугою підтриманого проживання осіб похилого віку і осіб з інвалідністю за рахунок бюджетних коштів з січня 2022 року; зобов`язано Департамент розглянути звернення ОСОБА_3 від 03.10.2021 і Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа", поданого в інтересах недієздатних ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від 06.10.2021 за №35-25/21, з дотриманням вимог пункту 4 частини 4 статті 11 Закону № 2671-VIII, абзацу 2 пункту 3, пункту 15 Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 №587 (далі Порядок №587), статті 7 Закону України "Про звернення громадян" (далі Закон №393/96-ВР), і з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, фактично в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржили позивачі, які із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволенні позову в повному обсязі.В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно частини першої статті 11 Закону № 2671-VIII, відповідач належить до суб`єктів, наділених повноваженнями приймати рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів. Вказують, що відповідач фактично забезпечував право позивачів на отримання послуги підтриманого проживання у 2020-2021 роках. На думку апелянтів, обраний судом першої інстанції спосіб захисту не відповідає критерію ефективності такого захисту. Також вказує, що суд першої інстанції фактично вирішив питання про обов`язок особи (Обертинської селищної ради), яка не була залучена до участі у справі, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є особами з інвалідністю першої групи з дитинства, що засвідчується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.02.2016 (а.с.17), копією довідки МСЕ №046008 від 24.06.1998 (а.с.18), і копією МСЕ №046013 від 24.06.1998 відповідно (а.с.19).

Згідно пояснень, вказаних у позовній заяві, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 2019 року проживають у будинку підтриманого проживання "Будиночок сиріт з інвалідністю " ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ", який створено Благодійною організацією "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" (а.с.2).

Благодійна організація "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" з 23.09.2009 перебуває на обліку у відповідних органах статистики, державної податкової служби, а з 09.08.2021 відомості про останню внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване як юридична особа (а.с.23).

Видами економічної діяльності Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" згідно кодів КВЕД є 87.30 "надання послуг щодо догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та інвалідів (основний)", 88.99 "надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання, н.в. і у.", 87.20 "надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію" і 87.90 "надання інших послуг догляду із забезпеченням проживання" (а.с.23).

ОСОБА_3 є дієздатною особою, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнані в судовому порядку недієздатними, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії рішень Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2006 у справі №2-о-123 і від 01.12.2006 у справі №2-о-94 (а.с.21, 22).

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 особисто та Благодійна організація "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" в інтересах недієздатних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися із заявою від 03.10.2021 і листом-зверненням від 06.10.2021 за №35-25/21 до Національної соціальної сервісної служби України із проханням про забезпечення їх соціальною послугою підтриманого проживання в житловому будинку за рахунок бюджетних коштів з січня 2022 року (а.с.10, 11).

В свою чергу, Національна соціальна сервісна служба України, листом від 02.11.2021 за №0000-030101-Б/5716зв/О/5714зв/17018 скерувала за належністю вищевказані письмові звернення позивачів для розгляду до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с.12-13).

Листом від 24.11.2021 Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації повідомив ОСОБА_3 і Благодійну організацію "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" про те, що кошти на виконання обласних програм передбачаються в обласному бюджеті на 2022 рік та затверджуються рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради. При цьому фінансування заходів програм здійснюється після погодження постійними комісіями при Івано-Франківській обласній раді на відповідний рік. Додатково проінформовано, що з метою надання соціальної послуги підтриманого проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Благодійна організація "Благодійний фонд" "Українська благодійницька мережа" має право брати участь у пілотному проекті "Розвиток соціальних послуг" відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджету для реалізації пілотного проекту "Розвиток соціальних послуг", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №204 (а.с.14).

Також 28.12.2021 відповідач направив на адресу ОСОБА_3 лист від 28.12.2021 за №4226/01-09/01-21 (а.с.15-16), за змістом якого відсутні погодження календарних планів постійними комісіями при Івано-Франківській обласній раді на 2022 рік та аналізуючи попередні роки не має правової можливості з січня 2022 року здійснити закупівлю соціальної послуги "підтримане проживання" шляхом соціального замовлення з обласного бюджету для ОСОБА_3 в у будинку підтриманого проживання "Будиночок сиріт з інвалідністю " ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ". Також запропоновано позивачу, що у разі неможливості проживання у даному будинку, відповідачем може бути розглянуто питання щодо поселення ОСОБА_3 в один із інтернатних закладів соціальної сфери комунальної власності області.

Позивачі, вважаючи протиправною, такою, що не відповідає нормам Закону № 2671-VIII, формальну (без прийняття вмотивованого рішення) відмову відповідача у забезпеченні їх соціальною послугою підтриманого проживання, з підстав відсутності відповідного бюджетного фінансування, звернулися до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Департамент у розглядуваному випадку не наділений повноваженнями приймати рішення про надання чи відмову у наданні соціальної послуги підтриманого проживання, оскільки така послуга є базовою, і забезпечення її надання особам/сім`ям відповідно до їх потреб, вжиття заходів до надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям, станом на 24.11.2021 і 28.12.2021, в тому числі і на час вирішення судом даного публічно-правового спору, в розумінні частини 4 статті 11 Закону №2671-VIII і абзацу 2 пункту 3, пункту 15 Порядку №587 покладається на Київську та Севастопольську міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначає Закон №2671-VIII.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2671-VIII надавачі соціальних послуг визначені як юридичні та фізичні особи, фізичні особи-підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

При цьому, в розумінні пункту 10 частини першої статті 1 Закону №2671-VIII, отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

Соціальне замовлення засіб регулювання діяльності у системі надання соціальних послуг шляхом залучення на договірній основі надавачів соціальних послуг для задоволення потреб осіб/сімей у соціальних послугах відповідно до результатів визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах (пункт 16 частини першої статті 1 Закону №2671-VIII).

В силу правового регулювання пункту 17 частини першої статті 1 Закону №2671-VIII соціальні послуги дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 13 Закону №2671-VIII надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів. До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать надавачі соціальних послуг, утворені органами, зазначеними у частині першій статті 11 цього Закону, діяльність яких фінансується за рахунок коштів відповідного бюджету/бюджетів (частина друга статті 13 Закону №2671-VIII).

До надавачів соціальних послуг недержавного сектору, як визначено частиною третьою статті 13 Закону № 2671-VIII, належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Приписами частини восьмої статті 13 Закону №2671-VIII визначено, що надавачі соціальних послуг зобов`язані, поряд з іншим: забезпечувати найкращі інтереси отримувачів соціальних послуг під час надання таких послуг; проводити оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах; взаємодіяти з іншими суб`єктами системи надання соціальних послуг, а також з органами, установами, закладами, фізичними особами - підприємцями, які в межах своєї компетенції надають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці або територіальної громади допомогу вразливим групам населення та особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, та/або здійснюють їх захист; надавати допомогу отримувачам соціальних послуг у вирішенні їхніх соціально-побутових питань, у тому числі шляхом представлення їхніх інтересів.

За змістом частини п`ятої статті 16 Закону №2671-VIII перелік соціальних послуг, що надаються відповідно до цього Закону, визначається класифікатором соціальних послуг, який затверджується центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Перелік усіх соціальних послуг наведено в Класифікаторі соціальних послуг,який затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 23.06.2020 за №429 (далі - Класифікатор). Класифікатором, зокрема, визначено наступні соціальні послуги, а саме: "Підтримане проживання осіб похилого віку та осіб з інвалідністю" (код 009.1) і "Догляд стаціонарний" (код 015.2).

Виходячи з аналізу наведених правових норм, надавачі соціальних послуг, як державного/комунального сектору, так і недержавного сектору, з метою профілактики складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізації їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають, надають таким особам соціальні послуги, перелік яких наведено в Класифікаторі.

Частиною 2 статті 28 Закону № 2671-VIII передбачено, що надавачі соціальних послуг державного та комунального секторів надають соціальні послуги:

1) за рахунок бюджетних коштів:

а) незалежно від доходу отримувача соціальних послуг:

особам, які постраждали від торгівлі людьми і отримують соціальну допомогу відповідно до законодавства у сфері протидії торгівлі людьми, особам, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, дітям з інвалідністю, особам з інвалідністю I групи, дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа віком до 23 років, сім`ям опікунів, піклувальників, прийомним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу, сім`ям патронатних вихователів, дітям, визначеним пунктом 5 частини шостої статті 13 цього Закону, - всі соціальні послуги;

іншим категоріям осіб - соціальні послуги з інформування, консультування, надання притулку, представництва інтересів, перекладу жестовою мовою, а також соціальні послуги, що надаються екстрено (кризово);

б) отримувачам соціальних послуг, крім зазначених у пункті 1 цієї частини, середньомісячний сукупний дохід яких становить менше двох прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб, - всі соціальні послуги.

Відповідно до частини 6 статті 28 Закону №2671-VIII у разі залучення до надання соціальних послуг надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо) оплата соціальних послуг, що надаються за рахунок бюджетних коштів, у тому числі з установленням диференційованої плати, здійснюється шляхом компенсації надавачам вартості таких послуг.

Апелянти стверджують, що відповідач згідно Закону №2671-VIII належить до суб`єктів, наділених повноваженнями приймати рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів.

Для правильного вирішення даного спірного питання слід проаналізувати положення Закону №2671-VIII та Порядку №587, а також визначити до якого типу соціальних послуг належить соціальна послуга "підтримане проживання осіб похилого віку та осіб з інвалідністю".

Частиною першоюстатті 11 Закону №2671-VIII визначено уповноважених органів системи надання соціальних послуг, до яких належать:

1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення;

2) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації;

3) виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

До повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, згідно частини третьої статті 11 Закону №2671-VIII належать, зокрема, забезпечення реалізації державної політики у сфері надання соціальних послуг на регіональному рівні (пункт 1); узагальнення визначених районними державними адміністраціями, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад потреб у соціальних послугах, оприлюднення відповідних результатів (пункт 2); затвердження, забезпечення фінансування та виконання регіональних програм в частині забезпечення потреб осіб/сімей у соціальних послугах, розроблених за результатами визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах (пункт 5); забезпечення надання на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб (пункт 12).

В той же час, частиною четвертою статті 11 Закону №2671-VIII визначено, що до повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад належать: визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах, у тому числі із залученням надавачів соціальних послуг недержавного сектору, оприлюднення відповідних результатів (пункт 1); забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо), та/або на умовах договору з уповноваженими органами, передбаченими пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті (пункт 4).

Разом з тим, Розділом III Закону №2671-VIII визначено класифікацію, типи соціальних послуг та порядок їх надання.

Зокрема, соціальні послуги поділяються в залежності від напрямку їх спрямування, за типами, а також в залежності від місця і строку надання таких послуг (частини 1-4 статті 16 Закону № 2671-VIII). Водночас, частиною шостою статті 16 Закону №2671-VIII, виокремлено соціальні послуги, як базові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зверталися за соціальною послугою підтриманого проживання до Національної соціальної сервісної служби України (а.с.10-11).

Вказана соціальна послуга, згідно з наведеним вище правовим регулюванням відноситься до категорії базових.

У статті 1 Закону №2671-VIII наведено визначення терміну базові соціальні послуги це соціальні послуги, надання яких отримувачам соціальних послуг відповідно до цього Закону забезпечується Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, а також виконавчими органами сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад і визнаних Кабінетом Міністрів України спроможними в порядку, встановленому законом (надалі по тексту також ради об`єднаних територіальних громад).

Як визначено пунктом 17 частини першої статті 1 Закону №2671-VIII Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 за №587 затверджено Порядок №587.

Згідно пункту 3 Порядку №587 (в редакції чинній на час звернення позивачів із заявами від 03.10.2021 і 06.10.2021) забезпечення надання соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їх потреб на території адміністративно-територіальної одиниці покладається на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

Забезпечення надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їх потреб, вжиття заходів до надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям покладається на Київську та Севастопольську міські, районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад.

Пункт 3 Порядку №587, в редакції постанови КМУ №1113 від 28.10.2021, яка набрала чинності з 03.11.2021, визначає, що забезпечення надання соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їх потреб на території адміністративно-територіальної одиниці покладається на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

При цьому, забезпечення надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їх потреб, вжиття заходів до надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям покладається на Київську та Севастопольську міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Аналогічно, згідно пункту 15 Порядку №587, в редакції постанови КМУ №1113 від 28.10.2021, яка набрала чинності з 03.11.2021, надання базових соціальних послуг, визначених частиною шостою статті 16 Закону України "Про соціальні послуги", на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують Київська та Севастопольська міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

З огляду на вищенаведене, як вірно зазначено судом першої інстанції, приписи Закону №2671-VIII і Порядку №587, дають підстави для висновку, що соціальна послуга "підтримане проживання осіб похилого віку та осіб з інвалідністю" є базовою соціальною послугою. Та забезпечення надання такої послуги, з урахуванням внесених змін (на момент надання відповідачем відповідей 24.11.2021 і 28.12.2021), покладається виключно на Київську та Севастопольську міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Разом з тим, порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Так, згідно пункту 25 Порядку №587 для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (надалі по тексту також особа), подає уповноваженому органу за місцем свого проживання/перебування заяву про надання соціальних послуг (надалі по тексту також заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку.

Як свідчить зміст частин 1, 2 і 3 статті 21 Закону №2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору приймає відповідний надавач.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг екстрено (кризово) приймається невідкладно, не пізніше однієї доби з моменту одержання відповідної заяви, звернення, повідомлення.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг не пізніше трьох робочих днів після його прийняття видається або надсилається заявнику. У рішенні про надання соціальних послуг обов`язково зазначаються результати оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах та надавач соціальних послуг. Рішення про відмову у наданні соціальних послуг має бути вмотивованим.

З аналізу вищенаведених норм слідує, як правильно вказує суд першої інстанції, що Департамент, у розглядуваному випадку не наділений повноваженнями приймати рішення про надання чи відмову у наданні соціальної послуги підтриманого проживання, оскільки така послуга є базовою, і забезпечення її надання особам/сім`ям відповідно до їх потреб, вжиття заходів до надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям, станом на 24.11.2021 і 28.12.2021, в тому числі і на час вирішення судом даного публічно-правового спору, в розумінні частини четвертої статті 11 Закону №2671-VIII і абзацу 2 пункту 3, пункту 15 Порядку №587 покладається на Київську та Севастопольську міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

З огляду на це, доводи апелянтів в цій частині є необґрунтовані на ґрунтуються виключно на довільному трактуванні ними норм матеріального права.

Департамент в даному випадку, з урахуванням норм Закону №2671-VIII і Порядку №587 не є уповноваженим органом, який забезпечує надання соціальної послуги підтриманого проживання, а тому зобов`язаний був скерувати такі звернення позивачів за належністю до уповноваженого органу для подальшого прийняття рішення про надання чи відмову у наданні такої соціальної послуги.

Апелянти також зазначають, що суд першої інстанції фактично вирішив питання про обов`язок особи (Обертинської селищної ради), яка не була залучена до участі у справі, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції виклав правовий висновок стосовно того який орган згідно чинного нормативного регулювання наділений повноваженнями приймати рішення про надання чи відмову у наданні соціальної послуги підтриманого проживання.

Жодних рішень зобов`язального характеру про вчинення дій стосовно осіб, які не були залучені до участі у справі, судом першої інстанції не приймалося, відтак покликання апелянтів в цій частині є нерелевантими.

Також, на думку апелянтів, обраний судом першої інстанції спосіб захисту не відповідає критерію ефективності такого захисту, оскільки фактично вирішивши питання про обов`язок органу місцевого самоврядування забезпечення послугою підтриманого проживання, жодним чином не дослідив питання реальної спроможності (фінансової, організаційної) зазначено органу реалізувати право позивачів на отримання такої соціальної послуги.

Однак апеляційний суд вказує, що зазначене апелянтами питання (реальної спроможності (фінансової, організаційної) реалізувати право позивачів на отримання такої соціальної послуги) не є спірним в даній справі, не входить до предмету дослідження судом в даній справі. Позивачами були заявлені вимоги про визнання бездіяльності Департаменту протиправною щодо належного розгляду звернень. Дослідження спроможності інших органів реалізовувати право позивачів на отримання соціальної послуги не входить до меж розгляду судом у даній справі. Відтак, доводи апелянтів в цій частині є необґрунтованими.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивачівне спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Човпило Ігоря Петровича, в інтересах яких діє директор Благодійної організації "Благодійний фонд" "Українська благодійна мережа" Футерко Василь Любомирович, і ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 рокув справі №300/1218/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш