Справа № 460/21763/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022 року м. Рівне №460/21763/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Гоц О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув

відповідача: представник Шупік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати постанову ВП 42807427 від 17.06.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1230,43дол.США та 108,90 гривні; 2) визнати протиправною та скасувати постанову ВП 69257390 від 17.06.2022 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору. На обґрунтування позову зазначено, що в червні 2022 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та про відкриття провадження з примусового виконання вказаної постанови. Вказано, що державним виконавцем не було направлено позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2014 ВП № 42807427 рекомендованим листом з повідомленням про вручення в належні строки, що порушує право боржника на добровільне виконання рішення суду без сплати виконавчого збору. Наголошено, що державним виконавцем порушено процедуру і строк прийняття оскаржуваних постанов, а саме: право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору виникає лише після виконання вимог про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику і після спливу строку на самостійне виконання рішення, а також після винесення постанови про повернення виконавчого документу. Вважає, що оскаржувані постанови є необґрунтованим, таким, що прийняті без усіх обставин по справі та підлягають скасуванню. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що 14.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42807427, яку було направлено сторонам для відома та виконання. Вказав, що у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця. Вважає постанову ВП 42807427 від 17.06.2022 про стягнення виконавчого збору та постанову ВП 69257390 від 17.06.2022 про відкриття виконавчого провадження правомірними і такими, що не підлягають скасуванню. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

21 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява.

25 липня 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

11 серпня 2022 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

12 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у справі на 19.10.2022.

Цього ж дня, 12 серпня 2022 року, ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП 69257390, на підставі виконавчого документа - постанови ВП 42807427 від 17.06.2022 про стягнення виконавчого збору до моменту вступу у законну силу судового рішення у цій справі.

13 вересня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позов а також матеріали виконавчого провадження.

19 жовтня 2022 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати не допущено до участі у справі другого представника відповідача Іщук І., позаяк не надано документів, що підтверджують його повноваження на участь у цій справі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав свою позицію, яка викладена у відзиві на позов з тих же підстав.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 42807427 з примусового виконання виконавчого листа №1715/8579/12, виданого 05.10.2012 Рівненським міським судом про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості за договором кредиту у розмірі 12304,30 дол. США, що станом на 02.07.2012р. за курсом 100 дол. СПА дорівнює 799,25 грн., в гривневому еквіваленті становить 98311,35 грн., солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" витрат по справі в розмірі 1089 грн. судового збору.

14 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42807427. Згідно з пунктом 2 вказаної постанови боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення до 21.04.2014. Також вказано, що в разі невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк його буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

01 березня 2018 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

30 серпня 2018 року постановою державного виконавця виконавче провадження №42807427 відновлено відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

24 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9940,04 грн.

Згідно з постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 28.12.2021 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №42807427 від 28.12.2021 скасовано. Встановлено, що державним виконавцем при винесенні постанови не взято до уваги те, що у виконавчому листі №1715/8579/12 від 05.10.2021 Рівненського міського суду зазначено про проведення стягнення в іноземній валюті, а саме: в доларах США та визначений еквівалент станом на 02.07.2012.

Постановою державного виконавця від 28 грудня 2021 року відновлено виконавче провадження ВП №42807427 з виконання виконавчого листа №1715/8579/12, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.10.2012.

28 грудня 2021 року державним виконавцем також прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 42807427, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначених боржнику у сумі 200 грн.

16 червня 2022 року за результатами перевірки виконавчого провадження № 42807427 встановлено, що державним виконавцем було порушено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 24.12.2019, а також неправильно вказано суму стягнення виконавчого збору. Внаслідок цього постанову про стягнення виконавчого збору від 24.12.2019 скасовано.

17 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №1715/8579/12, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.10.2012, з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові зазначено, що з боржника частково стягнуто виконавчий збір у розмірі 375,62дол.США. Залишок виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження.

У зв`язку з цим, прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1230,43дол.США та 108,90 грн.

Цього ж дня, 17 червня 2022 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №69257390 з виконання постанови №42807427 від 17.06.2022 про стягнення з ОСОБА_1 залишку нестягнутого виконавчого збору у розмірі 854,81дол.США та 108,90 грн.

Вважаючи постанови державного виконавця від 17.06.2022 про стягнення виконавчого збору ВП № 42807427 та про відкриття виконавчого провадження ВП № 69257390 протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В частині першій статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV, в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону № 606-XIV виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з частиною третьою статті 28 Закону № 606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі (частина четверта статті 28 Закону №606-XIV).

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк (частина восьма статті 28 Закону № 606-XIV).

Разом з тим, 02.06.2016 був прийнятий Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Пунктом 1 Розділу ХІІІ Закону 1404-VІІІ встановлено, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ Закону 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З аналізу норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Проте, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Частиною дев`ятою цієї ж статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій.

Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Як зазначалося судом вище, частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, зокрема, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Разом з тим частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

За таких обставин суд вважає, що при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника у разі закінчення виконавчого документа, стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 42807427 було відкрито згідно з постановою від 14.04.2014 відповідно до положень Закону № 606-XIV.

Як свідчить зміст постанови про стягнення виконавчого збору від 17.06.2022 ВП № 42807427, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута.

Водночас, у її резолютивній частині державним виконавцем постановлено про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1230,43дол.США та 108,90грн., тобто у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (12304,30дол.США та 1089 грн).

Судом встановлено, що державний виконавець не стягнув у примусовому порядку всю суму, зазначену у виконавчому листі № 1715/8579/12 від 05.10.2012.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, постанові КАС ВС від 22 січня 2021 року у справі № 400/4023/19.

При цьому, суд враховує, що згідно з матеріалами виконавчого провадження та, зокрема, постановою про повернення виконавчого документу, з боржника реально стягнуто 375,62дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 10130,30грн та відповідає тій сумі, боргу, яка була фактично стягнута.

З урахуванням того, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 була постанова про стягнення виконавчого збору, яка визнана протиправною, то постанова про відкриття виконавчого провадження також є протиправною.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що постанови ВП 42807427 від 17.06.2022 про стягнення виконавчого збору та ВП № 69257390 від 17.06.2022 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1-2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що в ході судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень не виконав свого процесуального обов`язку щодо доказування правомірності прийнятих ним рішень у спірних правовідносинах: ні відзиву, ні будь-яких доказів на підтвердження протилежних, аніж встановлено судом фактів при розгляді цієї справи, не подав. Натомість, доводи позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, позов позивача слід задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позаяк позивачем сплачений судовий збір у сумі 1984,80грн, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору.

Враховуючи те, що Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) є структурним підрозділом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке, в свою чергу, є головним розпорядником бюджетних коштів по відношенню до своїх структурних підрозділів, то судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову в сумі 1984,80грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 42807427 від 17 червня 2022 року про стягнення виконавчого збору та ВП № 69257390 від 17 червня 2022 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судовий збір у сумі 1984,80грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні, 80коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 жовтня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, 22-а, м. Рівне, 33000, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007146)

Суддя Т.О. Комшелюк