Справа № 420/2309/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2309/21
У Х В А Л А

17 жовтня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Приходько А.В.,

сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довідкою,

від представника позивача Орловський О.В. за ордером,

від відповідача Білоконь Н.О. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду клопотання представника позивача про призначення експертизи за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправними дій, визнання протиправним наказу №27 від 10.02.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться ця справа.

12.10.2022 року через канцелярію суду (вхід. № 31765/22) від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової семантико-текстуальної експертизи.

На обґрунтування вказаного клопотання представник позивача зазначив, що наявний спір полягає, зокрема, в тому, що на думку позивача, оскаржуваний наказ прийнято на підставі письмового висновку, у тексті якого всупереч вимогам закону, відсутні посилання на використану інформацію про країну походження заявника, яка б відповідала встановленим законом критеріям.

Разом з тим, позивач переконаний в тому, що текст його анкети та протоколу співбесіди містять чіткі посилання на обставини, які змушують його залишитися в Україні внаслідок загрози його життю, безпеці та свободі в країні походження через побоювання застосування щодо нього смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або систематичного порушення прав людини і він не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань. В свою чергу відповідач заперечує зазначені обставини.

На думку представника позивача, вирішення наявного спору неможливо без проведення ретельного вивчення та аналізу текстів оскаржуваного наказу, письмового висновку працівника, який веде справу, повідомлення про відмову, анкети та протоколу співбесіди, що, в свою чергу, потребує спеціальних знань, а тому представник просить призначити судову семантико-текстуальну експертизу та поставити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в порядку проведення судової семантико-текстуальної експертизи запитання:

1. Чи містяться в текстах анкети та протоколу співбесіди ОСОБА_2 з ОСОБА_3 від 10.02.2021 року, які знаходяться в особовій справі № 2021OD0016, фрази, словосполучення, речення, що свідчать про побоювання з боку ОСОБА_4 зазнати в країні громадської належності застосування щодо нього смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або систематичного порушення прав людини?

2. Чи містяться в Наказі Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 27 від 10.02.2021 року, в повідомленні про відмову в оформленні документів № 5/1-330 від 10.02.2021 року, а також у Письмовому Висновку працівника, який веде справу ( ОСОБА_5 ), посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником?

На відкритому судовому засіданні 18.10.2022 року представник позивача та позивач підтримали заявлене клопотання.

Представник відповідача заперечувала проти клопотання зазначивши, що Головне управління не заперечує проти того, що в позивача є побоювання стосовно власного життя, та представником позивача не доведено в чому полягає необхідність застосування спеціальних знань для дослідження наказу та висновку Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" від 25.02.1994 р. № 4038-XII (далі - Закон № 4038-XII) визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Так, необхідність призначення експертизи у судочинстві визначена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів і обставин, які виходять за межі юридичних професійних знань судді і потребують спеціальних досліджень.

Згідно з ст. 68 КАС України, експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до розділу 2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджений наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 №53/5 (далі-Науково-методичні рекомендації), лінгвістична експертиза мовлення поділяється на підвиди: лінгвістична експертиза писемного мовлення та лінгвістична експертиза усного мовлення.

Об`єктом дослідження лінгвістичної експертизи писемного мовлення є продукт мовленнєвої діяльності людини, відображений у писемній формі.

Об`єктом дослідження лінгвістичної експертизи усного мовлення є продукт мовленнєвої діяльності людини, відображений в усній формі і зафіксованій у (відео) фонограмі.

У межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення проводяться авторознавчі та семантико-текстуальні дослідження.

У межах лінгвістичної експертизи усного мовлення проводяться ідентифікаційні та діагностичні дослідження усного мовлення особи та семантичні дослідження усного мовлення.

Згідно з п. 2.1 Розділу 2 Науково-методичних рекомендацій лінгвістична експертиза писемного мовлення поділяється на авторознавчу експертизу та семантико-текстуальну експертизу.

Підпунктом 2.1.2 п. 2.1 Розділу 2 Науково-методичних рекомендацій визначено, що семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.

Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.

Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Орієнтовний перелік питань, що вирішуються: Які значення мають слова, словосполучення, фрази, зафіксовані в досліджуваному тексті? Яким є об`єктивний зміст досліджуваного словосполучення, речення, тексту, групи текстів? Чи містяться у тексті висловлювання, виражені у формі закликів до певних дій (вказати, яких саме)? Якщо так, то чи є ці заклики публічними (або який характер та форму мають ці заклики)? Чи міститься в тексті інформація позитивного або негативного характеру щодо певної фізичної або юридичної особи? Чи містяться в тексті висловлювання образливого характеру щодо певної особи? Чи є висловлювання фактичним твердженням або оціночним судженням?

Вказане коло питань, що вирішується експертами-лінгвістами, не є вичерпним. Під час проведення семантико-текстуальної експертизи можуть вирішуватись і інші питання, що стосуються її предмета.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Так, суд зазначає, що обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення спору по суті.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про відсутність перешкод для встановлення фактичних обставин у розгляді цієї справи без проведення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення, за наявними у матеріалах справи документами.

Також, суд зазначає, що представником позивача при подачі клопотання про призначення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення не надано жодних доказів неможливості розгляду даної справи без проведеної зазначеної експертизи.

Відтак, з огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про призначення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101-103, 243,256,294,295,297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений « 19» жовтня 2022 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко