Справа № 580/4139/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року справа № 580/4139/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, роботи на посаді слідчого Уманського міського відділу міліції та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці зі збільшенням на 2% грошового утримання за кожний рік роботи з урахуванням стажу понад 20 років;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, роботи на посаді слідчого Уманського міського відділу міліції та здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці зі збільшенням на 2% грошового утримання за кожний рік роботи з урахуванням стажу понад 20 років з 30.05.2022, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою сумою з 30.05.2022.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці. Позивач вважає, що відповідач протиправно зменшив відсоткове значення її грошового забезпечення, оскільки не зарахував до стажу роботи на посаді судді період роботи на посаді слідчого.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що нормами ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді слідчого.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22 червня 1987 року позивачку призначено на посаду судді Уманського міського суду Черкаської області, в лютому 2004 року обрано безстроково на згадану посаду.

Відповідно до постанови Верховної Ради України № 2767-17 від 02.12.2010 позивачку звільнено у відставку з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області, відраховано зі штату суду з 28.12.2010 на підставі наказу голови суду № 66-К від 24.12.2010 та призначено довічне грошове утримання.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №580/107/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) прийняти рішення, яким призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 2% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за кожний з 8-х років понад 20 років, всього на 16%, та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 листопада 2020 року.

Рішення суду набрало законної сили 04.06.2021.

В подальшому рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі №580/9811/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) зарахувати до стажу роботи на посаді судді у відставці ОСОБА_1 половину періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, а саме в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% грошового утримання судді у відставці за кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років, виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення суду набрало законної сили 30.05.2022.

На заяви позивача від 22.07.2022, від 25.07.2022 відповідач листом №4673-4499/Б-03/8-2300/22 від 26.08.2022 повідомив про здійснення з 04.11.2020 на виконання рішення суду від 24.02.2021 у справі №580/107/21 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач в листі вказав, що на виконання рішення суду від 09.12.2021 у справі №580/9811/21 позивачу з 30.05.2022 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Також в листі повідомлено, що враховувати до стажу на посаді судці для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи із 01.08.1982 до 21.06.1987 на посаді слідчої Уманського міського відділу міліції Черкаської області рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №580/9811/21 Головне управління не зобов`язано.

Не погоджуючись із наведеними діями відповідача, позивач звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності Законом №1402-VIII пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення», якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення», становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом №1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнав неконституційним.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, Закон №1402-VIII не містить норм, які по різному визначають порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Згідно з абзацом четвертим п. 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-УІ), який прийнято та який діяв на час роботи суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ у редакції чинній на час перебування позивача на посаді судді (далі - Закон № 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-УІ), який прийнято та який діяв на час роботи суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З урахуванням наведеного, до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен зараховуватись період роботи на посаді слідчого, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 06 березня 2018 року у справі №2 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 9 грудня 2019 року у справі №2592/2737/17.

Розглядаючи спір у справі № 369/2234/17 Верховний Суд у постанові від 19.08.2021 вказав про відсутність підстав для відступу від вказаних правових висновків.

Відмовляючи в зарахуванні періоду роботи із 01.08.1982 до 21.06.1987 на посаді слідчого Уманського міського відділу міліції Черкаської області до стажу роботи на посаді судді, відповідач діяв неправомірно, що є підставою для визнання протиправними дій відповідача.

Одночасно суд звертає увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №580/107/21, встановлені обставини набуття позивачем права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Вказане судове рішення набрало законної сили, тому встановлені ним обставини не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 4 ст. 77 КАС України.

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в належному розмірі, а інших підстав для відмови в його перерахунку не вбачається, тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до стажу роботи на посаді судді та здійснити та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% грошового утримання за кожний рік роботи з урахуванням стажу понад 20 років з 30.05.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи із 01.08.1982 до 21.06.1987 на посаді слідчого Уманського міського відділу міліції Черкаської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину періоду роботи із 01.08.1982 до 21.06.1987 на посаді слідчого Уманського міського відділу міліції Черкаської області та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% грошового утримання за кожний рік роботи з урахуванням стажу понад 20 років з 30.05.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО