Справа № 380/8444/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8444/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання винити дії, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, з вимогами:

1) Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо: нарахування та виплати не в повному розмірі щомісячної доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за травень 2022 року; не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані у 2020 році 27 діб відпустки; нарахування та виплати не в повному розмірі грошової компенсації за не використані у 2022 році 12 діб відпустки;

2) Зобов`язати ГУНП у Львівській області (, адреса юридичної особи: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3):

- нарахувати та виплатити у розмірі 11 000 грн. різницю між нарахованою доплатою, передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького скляну, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та доплатою у розмірі 30000 грн. яка підлягала нарахуванні та виплаті у травні 2022 року;

- нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані 27 діб відпустки у 2020 році, виходячи із середньоденного розміру грошового забезпечення на день звільнення розрахованого із урахуванням індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою грошовою компенсацію за не використану частину відпустки за 2022 рік та грошовою компенсацією за не використану частину відпустки за 2022 рік, розрахованою з урахуванням індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказом ГУНП у Львівській області від 13.05.2022 № 262 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням. Відповідно до вказаного наказу про звільнення, позивачу підлягала виплата грошової компенсації за не використану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році (у році звільнення) у кількості 10 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки. Разом з тим, компенсація за не використану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році у день звільнення позивачу виплачена не була. Компенсація у розмірі 5096, 80 грн. була фактично виплачена лише 30.05.2022, тобто лише через 17 днів після звільнення. Позивач стверджує, що вказана виплата нарахована та виплачена не в повному розмірі, оскільки до її складу не включено всіх доплат які мають постійний характер (індексацію та доплату передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022). Відповідно, відповідачем не правильно розраховано середньоденний розмір грошового забезпечення. Позивач стверджує, що розмір компенсації за не використану у році звільнення відпустку повинен бути розрахований шляхом ділення грошового забезпечення (з урахуванням індексації та доплати, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022) на кількість саме робочих днів у місяці, а не календарних, я к визначено Порядком №260 від 06.04.2016, а саме: 44 774, 01 грн.: 21 день = 2132, 10 грн. В такому випадку грошова компенсація становитиме: 2132, 10 грн. * 12 діб = 25 585, 20 грн.

Крім того, згідно з відповіддю ГУНП у Львівській області від 16.05.2022 №РП-821/04/13-2022 позивачем у 2020 році використано 08 діб відпустки, а залишок не використаної частини відпустки становить 27 діб (22 доби основної відпустки та 05 діб додаткової відпустки). Однак не зважаючи на це, ГУНП у Львівські області не виплачено грошової компенсації за не використані дні відпустки у 2020 році.

Також, позивач зазначає, що відповідно до п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ №168) установлено, що з 24.02.2022 на період дії воєнного стану поліцейським виплачується щомісячно додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн. У той же час, у травні 2022 року позивачу виплачено лише 19 000 грн., тобто протиправно не доплачено 11 000 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 17.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, 07.07.2022 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Згідно з абз.7 і 8 п.8 розділу III Порядку №260 за невикористану в році звільйення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Відповідно до наказу ГУНП у Львівській області №262 о/с від 13.05.2022 позивачку звільнено зі служби в поліції з 13.05.2022 за власним бажанням. При цьому, наказ про звільнення, де визначено кількість днів невикористаної відпустки, що є актом індивідуальної дії, позивачка окремо не оскаржила. Відтак, оскільки вищевказані норми передбачають виплату компенсації за відпустку, яка не була використана в році звільнення, а не за попередні роки, правові підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки відсутні.

Також, відповідач вказав, що індексація не є складовою грошового забезпечення, а компенсаційною виплатою, що нараховується і виплачується відповідно до Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ та відповідним Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою КМУ від і У липня 2003 року № 1078. А тому, відсутні підстави для включення індексації грошового забезпечення при нарахуванні компенсації за не використану частину відпустки.

Крім того, відповідач зазначає, що зі змісту Постанови №168 слідує, що додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення, тобто така доплата не має постійного характеру і виплачується лише із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Оскільки така доплата не має постійного характеру, відповідно така не повинна враховуватися до складу грошового забезпечення при вирішенні питання про розрахунок | компенсації за невикористані відпустки.

Щодо вимог про нарахування та виплатити у розмірі 11 000 грн. різниці між нарахованою доплатою, передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького скляну, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та доплатою у розмірі 30000 грн., яка підлягала нарахуванню та виплаті у травні 2022 року відповідач вказав, що з метою врегулювання питань нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, розроблено Методичні рекомендації щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відповідно до абзацу 6 пункту 2 розділу І Методичних рекомендацій видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа (до завершення воєнного стану). Згідно пункту 3 розділу І Методичних рекомендацій розрахунковий місячний період для виплати винагород визначається з 24 лютого по 25 березня, а в подальшому з 26-го числа поточного місяця на наступні 30 днів періоду дії воєнного стану. У разі, якщо воєнний стан у розрахунковому місячному періоді визначений у меншій кількості календарних днів, ніж розрахунковий місячний період, то розмір винагород визначається шляхом ділення їхніх місячних розмірів на кількість календарних днів, коли був воєнний стан у розрахунковому місячному періоді. Відповідно до пункту 5 розділу І Методичних рекомендацій додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених в кошторисі органу, установи. Відповідно до пункту 2 розділу II Методичних рекомендацій додаткова винагорода встановлюється, ураховуючи кількість календарних днів проходження служби, крім періодів, зазначених у пункті 1 розділу IV цих Методичних рекомендацій. додаткова винагорода за травень 2022 року встановлена ОСОБА_1 наказом ГУНП у Львівській області від 26.05.2022 №291 о/с пропорційно до відпрацьованого позивачкою часу (наказом ГУНП у Львівській області від 13.05.2022 №262 о/с останню звільнено з органів поліції). Відтак, за період з 25.04.2022 по 13.05.2022 позивачці нараховано та виплачено додаткову винагороду в сумі 19 000,00 грн. за час виконання нею службових обов`язків з 01.05.2022 по 13.05.2022.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому наводить спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Наказом ГУНП у Львівській області від 13.05.2022 № 262 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

Стаж служби в поліції при звільненні становив 11 років 08 місяців 11 днів.

Зі змісту вищевказаного наказу про звільнення слідує, що позивачу підлягала виплата грошової компенсації за не використану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році (у році звільнення) у кількості 10 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки.

Згідно з інформацією на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік грошова компенсація за невикористані дні відпустки розрахована із наступних складових: посадовий оклад - 2600,00 грн; оклад за спеціальним званням- 1800,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції - 1100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби - 2475,00 грн; премія - 4767,06 грн.

Відповідач не включив до обрахунку суми компенсації за невикористану відпустку індексацію грошового забезпечення та грошову допомогу передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Крім того, зі змісту відповіді ГУНП у Львівській області від 16.05.2022 №РП-821/04/13-2022 слідує, що позивачем у 2020 році використано 08 діб відпустки, залишок не використаної частини відпустки становить 27 діб (22 доби основної відпустки та 05 діб додаткової відпустки).

Доказів виплати ГУНП у Львівські області ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні відпустки у 2020 році матеріали справи не містять.

Також, згідно з інформацією про грошове забезпечення та інші виплати ОСОБА_1 у травні 2022 року виплачено 19000 грн. додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати не в повному розмірі щомісячної доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за травень 2022 року; не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані у 2020 році 27 діб відпустки; нарахування та виплати не в повному розмірі грошової компенсації за не використані у 2022 році 12 діб відпустки, позивач звернулася із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані у 2020 році 27 діб відпустки; нарахування та виплати не в повному розмірі грошової компенсації за не використані у 2022 році 12 діб відпустки та зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані 27 діб відпустки у 2020 році, виходячи із середньоденного розміру грошового забезпечення на день звільнення розрахованого із урахуванням індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою грошовою компенсацію за не використану частину відпустки за 2022 рік та грошовою компенсацією за не використану частину відпустки за 2022 рік, розрахованою з урахуванням індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР 15.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А, I групи (ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону №580-VIII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1-4 ст. 93 Закону №580-VIII визначено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч. 8-11 ст. 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3)щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 7, 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8, 11 ст. 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч. 2, 3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, яка відступила від попередніх висновків Верховного Суду щодо стягнення компенсації за невикористані дні відпусток працівниками МВС.

Матеріалами справи підтверджено, що при звільненні зі служби в поліції позивач мала право на отримання грошової компенсації за невикористану нею частину щорічної основної відпустки тривалістю 27 діб за 2020 рік.

Згідно з нормами Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки тривалістю 27 діб за 2020 рік.

А отже, враховуючи викладене вище, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог шляхом протиправною бездіяльності відповідача нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в кількості 27 діб за 2020 рік, та зобов`язання нарахувати та виплатити грошової компенсацію за невикористану відпустку в кількості 27 діб за 2021 рік.

Крім того, судом зі змісту наказу про звільнення ОСОБА_1 від 13.05.2022 №262 о/с, встановлено, що позивачу підлягала виплата грошової компенсації за не використану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році (у році звільнення) у кількості 10 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки.

Згідно з інформацією на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік грошова компенсація за невикористані дні відпустки розрахована із наступних складових: посадовий оклад - 2600,00 грн; оклад за спеціальним званням- 1800,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції - 1100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби - 2475,00 грн; премія - 4767,06 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що відповідач не включив до обрахунку суми компенсації за невикористану відпустку індексацію грошового забезпечення.

Суд зазначає, що згідно із п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Частиною 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року по справі № 638/9697/17, індексація грошового забезпечення має враховуватися у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених із військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому разі неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини одноразової грошової допомоги при звільненні.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату звільнення зі служби позивача, їй нараховувалась та виплачувалася в складі грошового забезпечення індексація грошового забезпечення.

При цьому, індексація грошового забезпечення не була включена до складу грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась компенсація за невикористану відпустку, у зв`язку із чим дії відповідача щодо розрахунку позивачу компенсації за невикористані календарні 12 днів відпустки за 2022 рік при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення слід визнати протиправними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо розрахунку позивачу компенсації за невикористані 12 календарних днів відпустки за 2022 рік без урахування індексації грошового забезпечення, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсації за невикористані 12 календарних днів відпустки за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, та з урахуванням виплачених сум.

Крім того, як вже встановлено судом, позивач мала право на отримання грошової компенсації за невикористану нею частину щорічної основної відпустки тривалістю 27 діб за 2020 рік, однак така відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані 27 діб відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з абз.7 і 8 п.8 розділу III Порядку №260 за невикористану в році звільйення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Таким чином, доводи позивача про те, що розмір компенсації за не використану у році звільнення відпустку повинен бути розрахований шляхом ділення грошового забезпечення на кількість саме робочих днів судом оцінюються критично.

Також, щодо вимог позивача в частині зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані 27 діб відпустки за 2020 рік та виплати різниці між нарахованою грошовою компенсацію за не використану частину відпустки за 2022 рік та грошовою компенсацією за не використану частину відпустки за 2022 рік, розрахованою з урахуванням доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", суд зазначає, що зі змісту Постанови №168 слідує , що додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення, тобто така доплата не має постійного характеру і виплачується лише із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Оскільки така доплата не має постійного характеру, тому така не повинна враховуватися до складу грошового забезпечення при вирішенні питання про розрахунок компенсації за невикористані відпустки, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати не в повному розмірі щомісячної доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за травень 2022 року та зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити у розмірі 11 000 грн. різницю між нарахованою доплатою, передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького скляну, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та доплатою у розмірі 30000 грн. яка підлягала нарахуванні та виплаті у травні 2022 року, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Відповідно до абзацу другого пункту першого Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Судом встановлено, що з метою врегулювання питань нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, розроблено Методичні рекомендації щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 розділу І Методичних рекомендацій видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа (до завершення воєнного стану).

Згідно пункту 3 розділу І Методичних рекомендацій розрахунковий місячний період для виплати винагород визначається з 24 лютого по 25 березня, а в подальшому з 26-го числа поточного місяця на наступні 30 днів періоду дії воєнного стану. У разі, якщо воєнний стан у розрахунковому місячному періоді визначений у меншій кількості календарних днів, ніж розрахунковий місячний період, то розмір винагород визначається шляхом ділення їхніх місячних розмірів на кількість календарних днів, коли був воєнний стан у розрахунковому місячному періоді.

Відповідно до пункту 5 розділу І Методичних рекомендацій додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених в кошторисі органу, установи.

Згідно з пунктом 1 розділу II Методичних рекомендацій додаткова винагорода встановлюється пропорційно та виплачується поліцейським за календарний період проходження служби в розрахунковому місячному періоді з урахуванням умов щодо періодів, які не враховуються до періоду, за який може бути встановлена винагорода згідно з розділом IV цих Методичних рекомендацій.

Відповідно до пункту 2 розділу II Методичних рекомендацій додаткова винагорода встановлюється, ураховуючи кількість календарних днів проходження служби, крім періодів, зазначених у пункті 1 розділу IV цих Методичних рекомендацій.

Обрахунок додаткової винагороди проводиться шляхом ділення місячного розміру додаткової винагороди 30 000 на кількість календарних днів у розрахунковому місячному періоді дії воєнного стану та множення на кількість днів проходження служби за виключенням періодів, зазначених у п. 1 розділу IV.

Згідно пункту 3 розділу II Методичних рекомендацій для оформлення наказу про встановлення додаткової винагороди керівниками структурних підрозділів або відокремлених підрозділів органу (установи) поліції подаються списки поліцейських з пропорційно обрахованим розміром винагороди, що пропонується до встановлення.

Судом встановлено, що наказом ГУНП у Львівській області від 13.05.2022 №262 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів поліції, додаткова винагорода за травень 2022 року встановлена ОСОБА_1 пропорційно до відпрацьованого позивачкою часу.

Відтак, за період з 25.04.2022 по 13.05.2022 позивачці нараховано та виплачено додаткову винагороду в сумі 19 000,00 грн. за час виконання нею службових обов`язків з 01.05.2022 по 13.05.2022, тому позові вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Золотухіним О.О. на підставі договору- доручення про надання правової допомоги від 01.06.2022 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1144403 від 06.06.2022.

Відповідно до п. 4.1 договору процесуальні дії (участь у судових засіданнях, оформлення клопотань, заяв, позовів, скарг, та інших документів) погоджуються сторонами та оплачуються відповідно до виставлених рахунків.

Відповідно до розрахунку розміру правової допомоги у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення виплат (справа №380/8444/22) від 10.07.2022 вартість наданих послуг позивачу становить 4000,00 грн (опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції. Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом спору - 1 год, 1000,00 грн; підготовка адвокатських запитів (2 шт) - 1 год, 1000,00 грн; підготовка позовної заяви та проведення розрахунку розміру індексації - 2 год, 2000,00 грн).

Відповідно до акта здавання-приймання робіт згідно договору від 01.06.2022 у адміністративні й справі за позовом ОСОБА_1 до Головногоуправління Національної поліції у Львівській області про стягнення виплат (справа №380/8444/22) від 10.07.2022 вартість наданих послуг позивачу становить 4000,00 грн (опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції. Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом спору - 1 год, 1000,00 грн; підготовка адвокатських запитів (2 шт) - 1 год, 1000,00 грн; підготовка позовної заяви та проведення відповідних розрахунків - 2 год, 2000,00 грн).

Позивачем сплачено 4000,00 грн за надання правової допомоги згідно з договором, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією квитанції №0.0..1 від 10.07.2022 із призначенням платежу: «Оплата послуг правової допомоги згідно договору від 01.06.2022 та акту від 10.07.2022 у справі №380/8444/22» на суму 4000,00 грн.

З приводу наведених в акті здавання-приймання робіт таких їх видів, як опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції. Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом спору, підготовка адвокатських запитів, суд зазначає, що такі включаються до витрат, пов`язаних із підготовкою та складанням позовної заяви, та охоплюються останніми.

З урахуванням того, що вказана справа була розглянута в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справа незначної складності, суд дійшов висновку, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає можливим стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Відповідно до частини 139 КАС України судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Григоренка, 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання винити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 27 діб відпустки за 2020 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 27 діб відпустки за 2020 рік, з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Визнати протиправними дії бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо розрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані у 2022 році 12 діб відпустки без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не використані у 2022 році 12 діб відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.