Справа № 460/14919/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2022 року м. Рівне №460/14919/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області щодо винесення рішень про застосування штрафних санкцій;

визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 20.04.2022 № 01 та № 01, винесених Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . За результатами такої перевірки складено акт перевірки, відповідно до висновків якого встановлено порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». На підставі акта перевірки Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій, згідно яких до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку. Зауважує, що не має спеціальних знань та відповідного обладнання для перевірки справжності акцизної марки, відтак його вина у даному випадку відсутня. Вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки винесені за умови хибного тлумачення господарських операцій, що здійснені між позивачем та його контрагентом. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

09.06.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що відсутність вини продавця у фальсифікації алкогольних напоїв або у підробленні марок акцизного податку не може бути підставою для звільнення продавця від відповідальності, оскільки це буде суперечити основним засадам Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», які полягають у забезпеченні високої якості алкогольних напоїв та тютюнових виробів та захисту здоров`я громадян, а також посиленні боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

15.06.2022 через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, в якій більш детально конкретизовано доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наведено аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

13.07.2022 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Заяви, клопотання учасників справи.

Заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 08.02.2022 № 241-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 » зобов`язано провести фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 08.02.2022 терміном 10 діб.

08.02.2022 магазині «СМАК» була проведена фактична перевірка, результати якої оформлені актом від 09.02.2022 № 735/Ж5/17-00-05-17 (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-В, а саме: встановлено реалізацію, зберігання фальсифікованих алкогольних напоїв та ведення з порушенням порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 875,00 грн;

п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» а саме: не проведення розрахункових операцій через реєстратора розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

п. 24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Як свідчить акт перевірки, позивачем власноручно зазначено, що зауважень до акта перевірки немає, що засвідчено його підписом.

На підставі акта перевірки Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 20.04.2022:

№ 01, згідно з яким застосовані до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000,00 грн - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 грн за реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку: 543,00 х 200% = 1086,00, але не менше 17000,00 грн;

№ 01, згідно з яким застосовано до ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції у сумі 17 000,00 грн, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 грн за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка: 332,00грн. х 200% = 664,00 грн, але не менше 17000,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та спірними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-17 (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичної перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Відповідно до пп. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Окрім того, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України визначено як підставу для проведення перевірки наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

З аналізу наведених правових норм суд зазначає, що підставою для проведення такого виду перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані фактичні обставини та передумови, які дозволяють контролюючому органу керуватись зазначеними правовими нормами при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Як вбачається з наказу про фактичну перевірку магазину «СМАК» підставою для призначення фактичної перевірки стали пп. 80.2.2 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З аналізу статей 75-81 ПК України вбачається, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 ст. 81 цього Кодексу, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Водночас, зі змісту наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 08.02.2022 № 241-п про проведення фактичної перевірки не вбачається жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, також у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності ФОП ОСОБА_1 вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності та не конкретизовано сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Разом з тим, суд враховує, що з приводу зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення склалася суперечлива судова практика Верховного Суду.

Зокрема, в постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 815/756/16, від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18, від 22.09.2020 у справі № 520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 08.09.2020 у справі №640/21536/19, від 17.12.2020 у справі № 520/12028/18, від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 05.07.2021 у справі № 825/951/17, від 16.09.2021 у справі № 120/1431/20-а, від 12.10.2021 у справі № 120/5729/20-а, від 28.10.2021 у справі № 520/10214/2020, від 02.12.2021 у справі № 120/3918/20-а та інших, Верховний Суд виходить з того, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками. Також, зазначена інформація, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки повинна бути відображена у наказі про призначення фактичної перевірки.

Натомість в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, від 05.11.2018 у справі № 803/988/17, від 07.11.2019 у справі № 140/391/19, від 07.11.2019 у справі № 140/391/19, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 22.04.2021 у справі № 805/3809/16-а, від 29.07.2021 у справі № 815/6864/16, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України розтлумачено на користь контролюючого органу.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У даному випадку, за висновком судів попередніх інстанцій достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд акцентує увагу на позиції Великої Палати, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Отже, в контексті цієї спірної ситуації, суд враховує правові висновки, викладені постановах Верховного Суду, а саме: від 12.10.2021 у справі № 120/5729/20-а, від 28.10.2021 у справі № 520/10214/2020, від 02.12.2021 у справі № 120/3918/20-а, відповідно до яких, контролюючому органу необхідно: 1) отримати в установленому порядку інформацію про порушення вимог законодавства; 2) послатися в наказі про призначення перевірки на конкретні фактичні порушення.

Відтак, суд зауважує, що Головним управління ДПС у Рівненській області не доведено наявність підстав, у контексті пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п. 8.2 ст. 80 ПК України, для проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 .

Аналогічних висновків щодо необхідності зазначення в наказі про проведення перевірки конкретної інформації, що стала підставою для винесення наказу, також дійшов Верховний Суд у постановах від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18, від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 28.04.2021 у справі № 520/3314/19.

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі Положення).

Згідно зі ст. 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР , алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За правилами пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів

Згідно з пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п. 226.1, п. 226.5 та п. 226.9 ст. 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно з п. 20 Положення, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251 щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Судом встановлено, що 08.02.2022 працівниками ГУ ДПС у Рівненській області під час проведення перевірки магазину «СМАК» виявлено алкогольні напої у кількості: настоянка «Сам-жене абрикосовий» 0,5 л., міцністю 42% по ціні 96,00 грн в кількості 2 пляшки, настоянка «Сам-жене вишня» 0,5 л., міцністю 32% по ціні 86,00 грн в кількості 2 пляшки, настоянка «Сам-жене смородина» 0,5 л., міцністю 40% по ціні 89,50 грн в кількості 2 пляшки, що містять ознаки підробки, а саме: не чіткий принт та захисні волокна знаходяться в одному і тому ж місті; а також 4 пляшки алкогольного напою, газованого «ОН» виробництва ТОВ «Злотоніський ЛГВ «Златогор», ємністю 0,5 л., міцністю 36,6% по ціні 85,00 грн без марок акцизного податку встановленого зразка.

У подальшому марка акцизного податку відібрана по зразках з наявної продукції та направлена на проведення дослідження, щодо встановлення автентичності.

Актом експертизи № 018-02-22 від 17.02.2022 складеним спеціалістом відділу організації та контролю за виготовленням цінних паперів і документів суворої звітності (Держзнак) Управління державної політики у сфері пробірного контролю, документів суворої звітності Міністерства фінансів України встановлено, що надана на дослідження марка акцизного податку алкогольних напої вітчизняного виробництва не відповідає аналогічним маркам акцизного податку, що були виготовлені на Державному підприємстві «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів».

Згідно з п. 228.9 ст. 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Частиною 2 статті 17 Закону № 481-95/ВР передбачено, що у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Судом встановлено, що матеріали для вказаного експертного дослідження відібрано згідно акта перевірки.

Відповідно до п. 24.3 Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5 (далі - Методичні рекомендації), при підготовці об`єктів для проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів слід дотримуватись таких правил: якщо матеріали і речовини виявлені у великій кількості, на дослідження направляються їх зразки.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) (далі - Інструкція № 53/5) вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Протокол підписується всіма особами, які брали участь у вилученні об`єктів, відібранні зразків.

Отже, Інструкція № 53/5 чітко визначає підстави здійснення вилучення або відібрання зразків продукції, що підлягає експертному дослідженню, зокрема, протокол відібрання зразків.

Разом з тим, в п. 3.1 Методичних рекомендацій йдеться про технічну експертизу, документів з відокремленням експертизи реквізитів документів, експертизи друкарських форм та експертизи матеріалів документів, що дає підстави для висновку, що марки акцизного податку не є матеріалами в розумінні норм цієї Інструкції.

В той же час, при відсутності норми, якою було б прямо встановлено порядок відібрання зразків марок акцизного податку для проведення експертизи щодо визначення автентичності, п. 4.2 ДСТУ 4165:2003 «Горілки і горілки особливі. Правила приймання і методи випробування» встановлено, що для перевірки відповідності пакування і маркування вимогам нормативних документів відбирають пакувальні одиниці продукції методом випадкового відбирання згідно з таблицею наведеною в цьому пункті, в залежності від кількості пляшок у партії.

Згідно пункту 4.1. ДСТУ 4165:2003 партією вважається кількість горілки з однією назвою, однієї дати розливу, оформлену одним документом про якість.

Суд зазначає, що докази щодо встановлення посадовими особами відповідача вказаних даних відсутні.

Таким чином, відбір зразків марок акцизного податку з алкогольної продукції, вилучених 08.02.2022, здійснювалось без визначення партії товару та відповідно дотримання показників, наведених в таблиці пункту 4.2 ДСТУ 4165:2003 «Горілки і горілки особливі. Правила приймання і методи випробування».

Більше того, протоколу отримання зразків для експертизи відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

Відтак, суд дійшов висновку, що при проведенні експертного дослідження порушено вимоги відібрання зразків для такого дослідження, а тому акт експертизи від 17.02.2022 № 018-02-22 є недопустимим доказом з огляду на істотні порушення, допущені контролюючим органом при відібранні зразків для експертного дослідження.

Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 825/169/16.

Крім того, як вбачається зі змісту акта перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, посадові особи відповідача встановили зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка.

Проте, відповідач не зазначив де саме зберігались такі напої, чи містила тара, в яку було розлито алкогольні напої, залишки слідів клею від відклеєної марки акцизного податку чи залишки самої марки акцизного податку та чи не була відклеєною марка акцизного податку.

Як свідчить зміст акта перевірки, посадові особи податкового органу не відобразили детального опису усіх дій, запитань і пропозицій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття усіх передбачених законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення.

Також суд звертає увагу, що у разі виявлення факту зберігання на митній території України алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, відповідні контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію), про що прямо вказано у пункті 228.3 статті 228 Податкового кодексу України.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт вилучення товарів з вільного обігу та подання відповідних матеріалів до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави у межах спірних відносин, з урахуванням чого у суду є підстави вважати про невиконання відповідачем вимог пункту 228.3 статті 228 Податкового кодексу України.

В свою чергу складання посадовими особами контролюючого органу акту фактичної перевірки із відображенням у ньому лише твердження щодо підроблення/відсутності марки акцизного податку є недостатнім і повинно здійснюватись шляхом повного фіксування та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин, у тому числі шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото- або відеозасобами, фіксування детального опису порушення та ідентифікуючих даних алкогольних напоїв та відповідних марок акцизного податку.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 810/2728/15, яку суд враховує в силу частини 5 статті 242 КАС України.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, встановлені у цій справі обставини спростовують висновки податкового органу, що висловлені у акті перевірки та слугували підставою для прийняття спірних рішень суб`єктом владних повноважень, з огляду на що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.04.2022 № 01 та № 01 підлягають скасуванню, а тому позов належить задовольнити повністю.

Судові витрати.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн, що підтверджується квитанцією від 02.05.2022, що наявна в матеріалах справи.

Відтак, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у сумі 1984,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 20.04.2022 № 01 та № 01.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 43142449)

Суддя О.В. Поліщук