Справа № 540/8824/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8824/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (надалі відповідач 1 або Управління виконавчої дирекції ФСС України в Херсонській області), Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (надалі відповідач 2 або Управління виконавчої дирекції ФСС України в Дніпропетровській області), в якому позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 року та зняття його з обліку;

- зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області в особі Херсонського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року на рахунок, на якому ОСОБА_1 отримує поточні страхові виплати.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22, відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи - Одеський окружний адміністративний суд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022 року, адміністративну справу №540/8824/21 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою ВВД ФССНВУ в м. Першотравенськ від 24.03.2017 року №0415/12690/51 потерпілого ОСОБА_1 було знято з обліку та припинено страхові виплати з 01.04.2017 року.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки така постанова порушує конституційні права позивача та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Крім цього, позивач звертає увагу, що виходячи із діючих норм законодавства, правової та соціальної природи страхових виплат, право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені с фахові виплати.

Позиція Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області обґрунтовується наступним

Відповідач 2 не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що умовами призначення та продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується відповідною довідкою.

Таким чином, відповідач 2 вважає, що останній не мав жодної правової підстави для продовження соціальної виплати позивачу на підставі скасованої довідки, тому постановою ВВД ФССНВУ в м. Першотравенську від 24 березня 2017 року №0415/12690/51 справу потерпілого ОСОБА_1 за номером 12690 знято з обліку з причини скасування довідки ВПО з 31 березня 2017 року. У зв`язку з цим, всі страхові виплати по справі припинено.

Процесуальні дії та клопотання учасників процесу

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

30 серпня 2022 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/24708/22), який було направлено позивачу в порядку передбаченому ч.3 ст.162 КАС України.

Копію ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року про прийняття справи до провадження надіслано 23 серпня 2022 року на електронну пошту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області .

Відповідач 1 відзив на позовну заяву, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 20 жовтня 2022 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача 2, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , є отримувачем страхових виплат, відповідно до Довідки МСЕК № 251640 від 16.05.2003 року, посвідчення № 0528 є інвалідом праці II групи безстроково, внаслідок трудового каліцтва, відповідно до довідки профільної МСЕК № 122700 ступінь втрати професійної працездатності становить 80 %.

Управлінням соціального захисту населення позивач взятий на облік, як внутрішньо перемішена особа, що підтверджується довідкою № 6552- від 04.10.2021 року, місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на постійному обліку у Донецькому відділені у Петровському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

До червня 2014 року позивач перебував на обліку у Донецькому міському відділенні у Петровському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З червня 2014 року, як вимушена внутрішньо переміщена особа позивач перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати:

- з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року в Одеському міському відділені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області;

- з 01.02.2015 року по 31.03.2017 року в Першотравеньскому міському відділені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, де у квітні 2015 року позивачу було сплачено заборгованість за липень-серпень 2014 року та січень 2015 року;

- з 01.12.2017 року по 30.09.2021 року у Павлоградському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що Постановою ВВД ФССНВУ в м. Першотравенськ від 24.03.2017 року №0415/12690/51 потерпілого ОСОБА_1 було знято з обліку та припинено страхові виплати з 01.04.2017 року.

Також, в період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року позивач страхові виплати не отримував, що підтверджується листом Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області від 02.11.2021 року № 01-04/18-1081.

27.10.2021 року позивачем було направлено лист до Херсонського відділення управління дирекції фонду соціального страхування України в Херсонській області з приводу нарахованих, але не виплачених страхових виплат, з проханням прийняти рішення щодо виплати наявної заборгованості по страховим виплатам.

28.10.2020 року на адресу позивача надійшов лист № 18-02.1-27-1962, в якому Херсонське відділення управління дирекції фонду соціального страхування України в Херсонській області повідомило про зроблений ними запит до Донецького управління ВД ФССУ.

Листом від 09.11.2021 року № 18-02.1-27-2031 Херсонське відділення управління дирекції фонду соціального страхування України в Херсонській області надіслало на адресу позивача відповідь Донецького управління ВД ФССУ 02.11.2021 року № 01-04/18-1081, з якої вбачається, що у період з 01 квітня 2017 року по 30 листопада 2017 року потерпілий до відділень управління в Донецькій області не звертався та страхові виплати не отримував.

Також, судом було встановлено, що з 01.10.2021 року позивач отримує щомісячні страхові виплати відповідно до постанови Херсонського відділення управління ВД ФССУ в Херсонській області №2101/20860/20860/8 від 26.10.2021 року у Херсонському відділенні управління ВД ФССУ в Херсонській області.

Не погоджуючись з постановою №0415/12690/51 від 24.03.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат та зняття його з обліку, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здобув право на отримання страхових виплат.

Судом також було встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначені Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі Закон № 1706).

Статтею першою Закону № 1706 визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону N1706).

Водночас, ст. 14 Закону № 1706 визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 10 тієї самої статті визначено, що внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, можливо дійти висновку, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, що й інші громадяни, які постійно проживають на території України, у тому числі щодо отримання страхових виплат.

За приписами ст. 27 Закону України Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Також, відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за № 6/26451 (чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно абз.1-3 п.2 р.І Порядку надання страхових виплат № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У разі чергової зміни фактичного місця проживання (перебування) особа, яка тимчасово переміщена, зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів з дати зміни місця фактичного проживання (перебування) робочий орган виконавчої дирекції Фонду, який здійснює йому страхові виплати, страхові витрати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви особисто або надсилання рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви) про припинення йому виплат у зв`язку зі зміною місця проживання (перебування). Копія такої заяви або підтвердження надсилання рекомендованого листа подається робочому органу виконавчої дирекції Фонду за новим місцем фактичного проживання (перебування).

Як встановлено судом, з 01.04.2017 року по 30.11.2017 рік позивачу щомісячні страхові виплати відповідачем не проводилися.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово висловлював правовий висновок, згідно з яким Законом № 1706 (в тому числі в редакції до 13.01.2016) не встановлено зв`язку права внутрішньо переміщених осіб на отримання соціальних виплат з дією довідки про взяття на облік.

Так, у постанові від 27 березня 2020 року по справі №185/4142/17(2-а/185/283/17), адміністративне провадження №К/9901/30617/18 Верховний Суд зазначив, що ні Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачають такої підстави для припинення пенсії/соціальних виплат, як відсутність за місцем фактичного проживання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, та у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №243/4547/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 243/3505/16-ц, висновок яких суд обов`язково враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

При цьому суд також приймає до уваги ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно з якою реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зважаючи на відсутність зв`язку права внутрішньо переміщених осіб на отримання соціальних виплат з дією довідки про взяття на облік, суд приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не виплати позивачу заборгованості з щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 рік, а тому постанова відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 року та зняття його з обліку є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд прийшов до висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 року та зняття його з обліку, а порушені права - захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 рік на рахунок на якому ОСОБА_1 отримує поточні страхові виплати.

Щодо посилання відповідача 2 на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Як встановлено судом, порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати. Тому в даному випадку на підставі ч. 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач має право на захист порушеного права на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком.

На необхідність застосування положень спеціальних норм законодавства неодноразово вказував Верховний Суд України, зокрема в рішенні від 25 травня 2016 року по справі №21-1249а16, а також Верховний Суд в постанові від 03 травня 2018 року по справі №805/402/18, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 року та зняття його з обліку.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області в особі Херсонського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року на рахунок, на якому ОСОБА_1 отримує поточні страхові виплати.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (вул. Рєпіна, 1, м. Херсон, 73034, ).

Відповідач: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (просп. Д. Яворницького, 93, м. Дніпро, 49020, ).

Суддя С.О. Cтефанов