Справа № 200/4016/22
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Справа№200/4016/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Ракова Артема Валентиновича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області суд:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з 1 вересня 2016 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування страхових виплат позивачу та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 1 вересня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, є отримувачем страхових виплат, оскільки 8 квітня 2013 року обласною МСЕК № 6 м. Донецька йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50% безстроково.

З 1 вересня 2014 року позивач перебуває на обліку в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де отримував страхові виплати до 31 серпня 2016 року.

З 1 вересня 2016 року виплату страхових виплат позивачу було припинено з невідомих позивачу причин.

З огляду на викладене позивач звернувся за правовою допомогою.

На адвокатські запити до відповідача щодо підстав припинення страхових виплат позивачу та несплату заборгованості по страховим виплатам відповідачем було повідомлено, з 1 вересня 2016 року йому були припинені щомісячні страхові виплати за вимогою комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол від 2 серпня 2016 року № 5).

Запитуваних відомостей про нараховані та виплачені страхові виплати відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» позивачу надано не було.

15 липня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення страхових виплат, сплату заборгованості та надання довідки про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з вересня 2014 року по час звернення з вказівкою дат нарахування та виплат.

20 липня 2022 року відповідач надав відповідь, яка не є обґрунтованою і в якій зазначено, що з вересня 2016 року щомісячні страхові виплати Бахмутським міським відділенням були припинені згідно рішення комісії та протоколу № 5 від 2 серпня 2016 року.

Стосовно одержання довідки про нараховані та виплачені страхові виплати з 1 серпня 2016 року відповідач повідомив, що йому необхідно звернутися до відділення Фонду, яке безпосередньо здійснювало виплати, а саме до Лиманського міського відділення.

Позивач зазначає, що отримував виплати саме в Бахмутському міському відділенні, а не в Лиманському.

Вважає дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати йому страхових виплат з 1 вересня 2016 року такими, що порушують його права (а.с. 1-).

У відзиві на позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не погоджується із позовними вимогами позивача та зазначає наступне.

Позивач з 18 лютого 2008 року перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Горлівка Донецької області.

З 1 вересня 2014 по 31 серпня 2016 року позивач, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (зі змінами та доповненнями), довідка, видана до 20 червня 2016 року, у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, підлягає перереєстрації до 20 липня 2016 року. Довідка, яка не перереєстрована у встановлений строк, не є дійсною. У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових виплат на медичну і соціальну допомогу.

З вересня 2016 року Бахмутським міським відділенням припинено нарахування щомісячних страхових виплат на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, внаслідок визнання довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 не дійсною, у зв`язку із тим, що позивач не звертався до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради для перереєстрації довідки, в якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу місцевого самоврядування.

На підставі викладеного відповідач зазначає, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області припинило виплату страхових сум позивачу з вересня 2016 року в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством.

За період з вересня 2016 року по теперішній час ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, до відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду не звертався та страхові виплати не отримував. Зазначене, на переконання відповідача, є власною бездіяльністю позивача, яка триває більш ніж 3 роки.

Також відповідач зазначив, що щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеним особам до грудня 2018 року здійснювалися відповідно до Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451.

Цим Порядком було передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових виплат на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105 в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за місцем фактичного проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (п.1 Розділ 2 Порядку).

У разі чергової зміни фактичного місця проживання (перебування) особа, яка тимчасово переміщена, зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів з дати зміни місця фактичного проживання (перебування) робочий орган виконавчої дирекції Фонду, який здійснює йому страхові виплати, страхові виплати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви про припинення йому виплат. Копія такої заяви подається робочому органу виконавчої дирекції Фонду за новим місцем фактичного проживання (перебування).

З грудня 2018 року набула чинності постанова Управління Фонду соціального страхування України № 27 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб».

Пунктами 3.7, 3.8, 3.9 Розділу вказаного Порядку передбачено, що щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансується впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських території, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Позивач у період з 1 вересня 2016 року по теперішній час до будь-яких відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про продовження та нарахування страхових виплат не звертався.

Також відповідач вказав у відзиві на позов, що виплати ОСОБА_1 до серпня 2016 року здійснювались шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача, що не могло не залишитись поза увагою позивача.

Отже, про таке припинення позивач дізнався у вересні 2016 року, у зв`язку із чим строк звернення до суду, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем був пропущеним.

Враховуючи наведене, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог (а.с. 30-34).

Ухвалою суду від 8 серпня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); зобов`язано відповідача надати суду копії матеріалів зі справи позивача щодо спірних правовідносин, зокрема, рішення про призначення позивачу страхових виплат, рішення щодо припинення виплати позивачу страхових сум (виплат), рішень, прийнятих у період з 1 вересня 2016 року (у випадку їх прийняття), довідку про розмір нарахованих та сплачених позивачу сум страхових виплат за період з січня 2016 року по дату складання довідки (а.с. 26-27).

14 жовтня 2022 року судом отримано від відповідача відзив на позов та довідка про нараховані та виплачені позивачу за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 року страхові виплати (а.с. 30-38).

Інших документів, зазначених в ухвалі суду від 8 серпня 2022 року, відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 6 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 березня 2017 року: АДРЕСА_2 ; має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із профзахворюванням (безстроково), має право на отримання страхових виплат (а.с. 15-19).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, ; зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 30, 39).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в органах Фонду соціального страхування з лютого 2008 року (а.с. 30-37).

Згідно довідки МСЕК серія 10 ААБ № 412665 від 8 квітня 2013 року позивачеві встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 група інвалідності, безстроково (а.с. 18).

Перебуває на обліку в органах Фонду соціального страхування України (з лютого 2008 року в відділенні ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області), має зареєстрований страховий випадок профзахворювання (зв.бік а.с. 31).

У період з 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2016 року позивач перебував на обліку як внутрішньо перемішена особа у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с. 32).

Відповідно до адвокатських запитів від 16 лютого 2022 року (вих. № 34) та від 8 липня 2022 року (вих. № 46) представник позивача звертався до відповідача із запитами щодо надання інформації про підстави не виплати позивачу поточних страхових виплат, а також інформації стосовно нарахованих та сплачених позивачу страхових виплат за період з 1 червня 2014 року по дату звернення із запитами (а.с. 13-14).

У відповідь на адвокатський запит управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області листом від 14 липня 2022 року (вих. № 01-04/15-1186) повідомило, що позивач знаходився на обліку у Горлівському міському відділенні управління у Микитівському районі. З 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2016 року знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Бахмутському міському відділенні управління в Донецькій області. З 1 вересня 2016 року щомісячні страхові виплати були припинені за вимогою комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам (протокол від 2 серпня 2016 року № 5). З 1 вересня 2016 року позивач за продовженням щомісячних страхових виплат до будь-яких відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду не звертався, його місце знаходження було не відомо, на зв`язок не виходив (а.с. 11).

15 липня 2022 року позивач звернувся до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про поновлення йому щомісячних страхових виплат та сплату заборгованості по страховим виплатам, а також просив надати довідку про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з вересня 2014 року (а.с. 10).

Листом від 20 липня 2022 року (вих. № 18.03.1/1266) у відповідь на заяву позивача від 15 липня 2022 року Бахмутське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області повідомило позивачу, що він перебував на обліку як тимчасового перемішена особа згідно довідки ВПО УПСЗН Бахмутської міської ради від 21 листопада 2014 року № та отримував страхові виплати у Бахмутському міському відділенні з 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2016 року. […] З вересня 2016 року щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділені були припинені згідно рішення комісії УПСЗН Бахмутської міської ради та протоколу № 5 від 2 серпня 2016 року. У подальшому із заявою щодо продовження раніше призначених щомісячних страхових виплат до Бахмутського міського відділення позивач не звертався. Зазначено, що заборгованість відсутня і що для одержання довідок про нараховані та виплачені страхові виплати з 1 серпня 2016 року позивачу необхідно звернутися до відділення Фонду, яке безпосередньо здійснювала виплати, а саме до Лиманського міського відділення (а.с. 12).

В матеріалах справи наявна довідка, видана Бахмутським міським відділенням управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, відповідно до якої з квітня 2014 року по серпень 2016 року позивачу нараховувались та виплачувались щомісячні суми страхової виплати (а.с. 35).

Вважаючи, що припинення нарахування та виплата йому заборгованості зі страхових сум за період з 1 вересня 2016 року порушує його права, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм частин 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

За своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, наведеної в його рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа 1-13/2013) і № 9-рп/2013 (справа № 1-18/2013), неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями256та257 Цивільного кодексу України трирічнимстроком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

На підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України в системному зв`язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також враховуючи наведені вище правової позиції Конституційного Суду України та практику Європейського Суду з Прав Людини, суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з нарахуванням, розрахунком та виплатою пенсії за минулий час може бути подано без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105-ХІV безпосередньов робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено уст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46Закону № 1105-XIVстрахові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як встановлено судом, з 1 вересня 2016 року позивачу припинено виплату щомісячної страхової суми у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ВПО (внаслідок визнання її недійсною).

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Як вбачається з довідки медико-соціальної експертної комісії МСЕК серія 10 ААА № 127378 від 8 квітня 2013 року позивачеві встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 група інвалідності, безстроково (а.с. 18).

Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.

Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що припинення виплати позивачу щомісячної страхової виплати з 1 вересня 2016 року - є протиправним.

Згідно з ч.ч. 4 та 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку […].

Враховуючи висновок суду щодо протиправності припинення виплати позивачу щомісячної страхової суми з 1 вересня 2016 року, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, виплата страхових сум має бути поновлена.

Також підлягає нарахуванню та виплаті заборгованість, яка виникла з 1 вересня 2016 року по день поновлення виплати страхових сум.

Пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто, який відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

І у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (абз. 1 п. 1), і у постанові Кабінету Міністрів України № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (п. 15) зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року № 640/18720/18, яке набуло чинності 12 липня 2019 року, визнано протиправними та не чинними підпункт 2 п. 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365», але лише в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Таким чином, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати.

Згідно матеріалів справи, позивач має зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщена особа м. Лиман Донецької області (а.с. 19).

Разом із цим відповідачем суду не надано доказів зняття позивача з обліку в Бахмутському міському відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та взяття його на обліку в Лиманському міському відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Беручи до уваги приписи ст. 77 КАС України, суд вважає доведеним матеріалами справи факт перебування позивача станом на час прийняття даного рішення на обліку в Бахмутському міському відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно квитанції № 92721 від 3 серпня 2022 року позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати останнього зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 122, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (; зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область,м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з 1 вересня 2016 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість із соціальних виплат за період з 1 вересня 2016 року по дату поновлення виплати страхових виплат.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи буд. 5) за користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна