Справа № 637/1097/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Островська Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 р. Справа № 637/1097/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20.12.2021, по справі № 637/1097/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Головного управління Національної поліції в Харківській області протиправними та скасувати постанову серії ГАБ № 534461 від 29.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу злочину.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 20.12.2021 позов задоволено.

Скасовано постанову серії ГАБ № 534461 від 29.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП - закрито.

Головне управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено про не врахування судом першої інстанції, що адміністративні правопорушення за ст. 173 КУпАП та ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, які були вчинені позивачем, з огляду на зміст заяви та пояснень ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 дійсно були взаємопов`язаними за місцем та часом, проте з огляду на зміст ст. 36 КУпАП настання відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП не може виключати настання відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Разом з тим, перебування позивача у приміщенні ЦНАП без захисної маски підтверджено належними доказами.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 29.10.2021 інспектором СРПП ВПД Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області винесено постанову серії ГАБ № 534461 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 29.10.2021 о 10 год 00 хв. знаходився в смт. Шевченкове вул. Центральна 13 у приміщенні ЦНАП без захисної маски, чим порушив карантинні обмеження згідно постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 .

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим постанова відповідача підлягає скасуванню. Крім того, оскаржуваною постановою позивача повторно притягнуто до відповідальності за скоєння останнім правопорушення за ст. 173 КУпАП,

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Так, ст. 29 Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-III, передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

З 12.03.2020 по 31.04.2021 на усій території України було встановлено карантин, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, строк дії карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020

№ 392 та від 22.07.2020 № 641, з урахуванням змін, внесених постановами КМУ № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, продовжено до 31.03.2022.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч. 1 ст. 222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч .2 ст. 44-3 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Із змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення відповідачем надано рапорт, заяву, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, з рапорту інспектора чергової частини ВПД № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 29.10.2021 вбачається, що 29.10.2021 зареєстровано заяву ОСОБА_2 про те, що що 29.10.2021 о 10:05 за адресою: АДРЕСА_1 у ЦНАПі громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) порушував громадський порядок, кричав, нецензурно лаявся, відмовлявся вдягнути медичну маску, після зауваження заявника (начальника ЦНАП) покинув приміщення. Після прибуття на місце події поліцейських були опитані свідки та відносно ОСОБА_1 було складено протокол по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно заяви ОСОБА_2 , останній просив поліцейських вжити заходів до громадянина ОСОБА_1 , який 29.10.2021 о 10:00 в приміщенні ЦНАП вчинив з заявником сварку, під час якої ображав ОСОБА_2 брутальною лайкою, а також порушував карантинні обмеження, а саме був без захисної маски й на зауваження не реагував.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , він працює начальником ЦНАП та о 10:00 годині перебував на робочому місці, в цей час йому надійшло повідомлення про те, що в приміщенні знаходиться чоловік без захисної маски та поводить себе агресивно. Він вийшов з кабінету та побачив чоловіка, який стояв біля адміністратора без захисної маски. ОСОБА_2 попросив чоловіка вдягти маску, однак чоловік відповів, що робити цього не буде її одягати, на що ОСОБА_2 відповів, що чоловіка в такому разі обслуговувати не будуть.

Після того, чоловік почав вимагати у працівників ЦНАП маску, а ОСОБА_2 пішов до кабінету, а чоловік - ОСОБА_1 почав кричати та ображати його брудною лайкою, тоді ОСОБА_2 зателефонував до поліції.

Опитаний у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що 29.10.2021 близько 10:00 прийшов до відділення управління праці та соціального захисту населення по довідку. При вході в приміщення порвалася маска, його попрохали її вдягнути. ОСОБА_1 пояснив, що маска порвалася і попросив дати йому нову. ОСОБА_1 відповіли, що масок нема й щоб він пішов і купив її, а поки маски немає обслуговувати його не будуть. За словами ОСОБА_1 чоловік, який оце все йому розказував сам був без маски.

ОСОБА_1 вважає, що йому в ЦНАПі безпідставно відмовили в обслуговуванні та порушили ст. 21 Конституції України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем докази, а саме рапорт, заява, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджують факт знаходження ОСОБА_1 29.10.2021 о 10 год 00 хв. у приміщенні ЦНАП за адресою вул. Центральна 13, смт. Шевченкове, без захисної маски.

При цьому, судова колегія зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 на час виникнення спірних правовідносин були чинними, неконституційними не визнавались, тому були обов`язковими на всій території України.

Отже, вищенаведене свідчить про порушення позивачем карантинних обмежень, визначених постановою Кабінету Міністрів України.

Доводи позивача про те, що відповідачем не надано відеозапис на підтвердження вчинення ним правопорушення, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки надані відповідачем докази (рапорт, заява, письмові пояснення) у своїй сукупності підтверджують факт порушення позивачем карантинних обмежень. В свою чергу, вищенаведені правові положення, зокрема ст. 251 КУпАП, визначають, що доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача про те, що відповідачем в оскаржуваній постанові не конкретизовано яку саме норму порушено позивачем, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки постанова відповідача містить посилання на ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка не є бланкетною, так як її диспозиція встановлює самостійне правило поведінки та не потребує уточнення цього правила в інших нормативно-правових актах. Тобто, зміст вказаної норми є достатньо визначеним та не потребує додаткового уточнення в інших нормах.

Судова колегія зазначає, що факт перебування позивача в приміщенні ЦНАП під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, ним фактично не заперечується, а доводи зводяться до незаконності введення таких обмежень в період дії карантину.

Так, стосовно доводів позивача про те, що карантинне обмеження щодо носіння маски порушує його конституційні права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" громадяни зобов`язані, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян.

В свою чергу, ст. 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, не виконавши встановлені Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, позивач свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей.

Аналіз і співставлення доказів, наданих відповідачем свідчать, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП.

Отже, є очевидним та доведеним факт невиконання позивачем вимог закону, що ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було досліджено обставини справи не в повному обсязі, не враховано надані відповідачем докази, які підтверджують факт знаходження позивача у приміщенні ЦНАП без респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно, в період дії карантину.

Висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуваною постановою позивача повторно притягнуто до відповідальності за скоєння останнім правопорушення за ст. 173 КУпАП, є помилковими, оскільки постановою серії ГАБ № 534461 від 29.10.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. При цьому, позивача було притягнуто до відповідальності за ст. 173 КУпАП після прибуття поліцейських на місце події, про що було складено протокол по справі.

Також колегія суддів зазначає, що настання відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП не може виключати настання відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, оскільки склад зазначених правопорушень є різним та відповідно відповідальність за їх вчинення передбачена різними нормами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивача було обґрунтовано та на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч.1ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20.12.2021 по справі № 637/1097/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий