Справа № 132/3386/21
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/3386/21
Провадження № 2-а/132/5/22
Рішення

Іменем України

19 жовтня 2022 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області справу №132/3386/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07.10.2021 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити. Дану вимогу обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Так, дійсно 07.10.2021 року він на автомобілі перевозив вантаж відходи сухої магнітної сепарації насипом за маршрутом: пункт навантаження місто Кривий Ріг, пункт розвантаження селище Йосипівка Кіровоградської області, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 11 від 07.10.2021 року. Загальна маса брутто склала 39800кг. Однак, в постанові не зазначено, що даний вантаж перевозився на автомобілі з напівпричепом «АВ2435ХF». Під час руху автомобіля було автоматично зафіксовано перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 7,4%. Однак вказане тимчасове перевищення ймовірно могло стати можливим тому, що сипучий вантаж суха магнітна сепарація насипом, значно перемістився по кузову внаслідок гальмування транспортного засобу, а також у зв`язку з тим, що була нерівна дорога (спуск). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «MAN TGX 18.480», тип спеціалізований сідловий тягач, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », повна маса транспортного засобу 18000кг., маса без навантаження 7820кг. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEREAU», тип напівпричеп самоскид, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », повна маса транспортного засобу 39000кг., маса без навантаження 5810кг. За товарно-транспортною накладною № 11 від 07.10.2021 року, маса брутто вантажу складає 39800кг., нетто 25500кг. На автомобілі з напівпричепом згідно вищевказаної товарно-транспортної накладної, перевозився сипучий вантаж, вага якого становить 25500кг. Загальна маса вантажу разом із транспортним засобом, брутто становить 39800кг. Повна маса автомобіля 18000кг. Маса без навантаження 7820кг. Повна маса напівпричепу 39000кг. Маса без навантаження 5810кг. Тобто, допустимо було взяти значно більшу масу вантажу, ніж 25500кг., що свідчить про те, що перевантаження ніяк не могло бути. Вага вантажу є допустимою та не порушує п.п.22.5 ПДР України, оскільки це вага вантажу з тарою, тобто загальна маса автомобіля з напівпричепом та вантажем не перевищила дозволеної, однак оскаржувана постанова була виписана. Якщо навіть результат фотофіксації зважування можливо був такий, то це пояснюється тим, що вантаж, який перевозився, є сипучим, і до того ж транспортний засіб міг знаходитися в нерівному положенні або гальмувати. Вважає, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення. Так, згідно оскаржуваної постанови, вантаж, вага, якого була перевищена нібито на 6,141т., чим порушено п.22.5 ПДР України, а саме порушення правил по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами, та вчинено правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП. Натомість, автомобіль перевозив вантаж «відходи» насипом, без упаковки. Відповідно до товарно-транспортної накладної вказано масу нетто вантажу 25500кг. Разом загальна фактична маса транспортних засобів згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу складає 7820кг.+5810кг.=13630кг. З аналізу товарно-транспортної накладної вбачається, що зазначена у ній вага вантажу 25500кг., виходячи із цього і вказано масу брутто вантажу, яка дорівнює сумі маси нетто вантажу та вазі транспортних засобів, що разом складає 39130кг. та відповідає встановленим нормам, в ТТН зазначено 39800кг. Будь-якої іншої упаковки (тари) під час перевезення сухої магнітної сепарації, окрім транспортного засобу, не було, вантаж, який не потребує упаковки та перевозиться насипом. Отже, відсутні підстави вважати, що його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2021 року, вказаний адміністративний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 25.10.2021 року відкрив за ним спрощене позовне провадження, запропонувавши відповідачу подати обґрунтовані письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, та зобов`язавши надати всі наявні матеріали, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07.10.2021 року.

Згідно відзиву на позов, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі представника Гонтар П.А. просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Дану позицію обґрунтовує тим, що 07.10.2021 року о 14год.07хв. за адресою: Н-23, км.2+998, Кіровоградська область, було зафіксовано транспортний засіб марки «MAN TGX 18.480», номерний знак « НОМЕР_1 », із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а саме перевантаження на строєні осі транспортного засобу на 7,4% (6,141т.). Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Постановою серії ВМ № 00000039 від 07.10.2021 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8500,00грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач її оскаржив в судовому порядку, та на обґрунтування своїх вимог послався на: 1) перевищення навантаження на строєні осі, виключає порушення вимог п.22.5 ПДР України, якщо вантаж є сипучим; 2) загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативні параметри, визначені п.22.5 ПДР України, що підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною. Спростовуючи перший довід, зазначає, що відповідно до п.12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. В контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду № 803/1540/16 від 24.07.2019 року. Звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення одних із нормативних параметрів транспортних засобів, що визначені в п.22.5 ПДР України, під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу, при цьому визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на строєні осі 22т. Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускаються. Отже, з урахуванням вищезазначеного, доводи позивача ґрунтуються на посилковому тлумаченні п.22.5 ПДР України, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів. Щодо другого доводу позивача ОСОБА_1 , то він є необґрунтованим з огляду на те, що відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП настає не лише за перевищення загальної маси транспортного засобу, а також і за перевищення нормативно допустимого навантаження на будь-яку вісь транспортного засобу. В даному випадку транспортний засіб марки «MAN TGX 18.480», номерний знак « НОМЕР_1 », було зафіксовано із перевантаженням на строєні осі на 7,4%, що само по собі також становлять склад адміністративного правопорушення. Крім того, відповідно до абз.27 глави І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Звертає увагу суду на те, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM. При цьому, технічні засоби автоматичних пунктів відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 163, що підтверджується копією сертифікату перевірки типу, а також копією сертифікату відповідності. Таким чином, з урахуванням того, що товарно-транспортна накладна не є належним доказом відповідності маси транспортного засобу нормативним параметрам, в той час як фіксація адміністративного правопорушення була здійснена сертифікованим вимірювальним обладнанням, а тому доводи позивача в цій частині повинні бути відхилені. Інші доводи позивача, викладені у позовній заяві, а також долучені документи, явно не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення перевищення нормативно допустимого навантаження на строєні осі транспортного засобу, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п.22.5 ПДР України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ШИМОТЮК О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, із заявами та/або клопотаннями щодо відкликання позову, залишення його без розгляду, відкладення розгляду справи, до суду не зверталися. Адвокат Шимотюк О.В. подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач уповноважений представник Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, із заявами та/або клопотаннями щодо відкладення розгляду справи, до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.03.2021 року, є власником вантажного спеціалізованого сідлового тягача марки «MAN», моделі «TGX18.480», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », а також власником напівпричепу спеціалізований н/ПР-Самоскид марки «Chereau», моделі «CD-382», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 25.03.2021 року.

07.10.2021 року о 14год.07хв., за адресою Н-23, км 2+998, Кіровоградська область, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 7,4% (6,141 тон).

За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ №00000039 від 07.10.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У зв`язку з наведеним, позивач ОСОБА_1 , за яким зареєстровано транспортний засіб, є належною особою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення згідно ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з пунктами 2, 16 Порядку № 1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 7 Порядку № 1174, встановлено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Пунктом 8 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 163.

Відповідно до пункту 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з оскаржуваною постановою вчинене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом Q-Free HI-TRAC TMU4 VIM, на який видано сертифікат відповідності та перевірки типу № UA.TR.001 62-21 Rev. 0 від 17.06.2021 року, строком дії до 16.06.2031 року.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування доводів позовних вимог не наведено обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованого сумніву щодо несправності технічного засобу, яким проводилось вимірювання навантаження в автоматичному режимі, з огляду на дійсність свідоцтва про повірку технічного засобу.

Факт проїзду транспортного засобу марки «MAN», моделі «TGX18.480», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 07.10.2021 року о 14год.07хв., на вказаній у постанові ділянці дороги, а саме Н-23, км 2+998, Кіровоградська область, позивачем ОСОБА_1 визнається.

Суд звертає увагу позивача, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті у межах спірних правовідносин винесена на підставі метаданих, сформованих в автоматичному режимі технічним засобом, який відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. При цьому, числові та відсоткові дані, що містяться у постанові сформовані, у тому числі, з урахуванням похибки вимірювання.

Аналізуючи доводи позивача щодо неврахування відповідачем при накладенні адміністративного стягнення факту перевезення сипучого вантажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Згідно з пунктом 2 Додатку до Порядку № 1174, устаткування автоматичного пункту встановлюється на ділянках автомобільних доріг, на яких не порушується рівномірність руху.

Згідно з приписами пункту 2.3 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний контролювати навантаження транспортного засобу та здійснювати контроль переміщення вантажу (в тому числі технічними засобами) під час руху транспортного засобу.

Суд зазначає, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів під час прискорення чи сповільнення тощо.

За вказаних обставин, доводи позивача в частині протиправності оскаржуваної постанови з мотивів здійснення позивачем перевезення сипучого вантажу, що, за його посиланням, призводить до зміщення центру ваги під час руху та, відповідно, зміни показників навантаження на осі, є необґрунтованими.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 про те, що відсутність перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, підтверджується товарно-транспортною накладною від 07.10.2021 року № 11, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Суд також відхиляє доводи позову щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови з мотивів не зазначення в ній відомостей, що передбачені Додатком 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512, а саме: марки, моделі, державного номерного знаку причепу (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності тощо.

Так, позивачем не обґрунтовано, яким чином відсутність тих чи інших відомостей в оскаржуваній постанові спростовує факт перевищення при перевезення вантажу нормативних параметрів навантаження на осі, що встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07.10.2021 року, містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на осі).

Позивач не обґрунтовує вимоги відсутністю події адміністративного правопорушення, натомість вказує на недоліки в оформленні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку щодо правомірності винесеної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07.10.2021 року, відтак відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000039 від 07 жовтня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя