Справа № 340/10814/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 340/10814/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року (суддя Жук Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправним і скасувати рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №698, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5172 у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Зобов`язати Тишківську сільську раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5172 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 .

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не було враховано правомірність рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №698, а рішення про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою не є вирішенням права особи на отримання у власність земельної ділянки та не означає позитивного рішення про передачу відповідної ділянки у власність.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач у березні 2021 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради (за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:9125, загальною площею 37,0522 га). До заяви додано.

Не отримавши відповіді на звернення протягом місяця позивач уклала 22.04.2021 договір про виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді на підставі абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

22.04.2021 позивач направила відповідачу повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді, які отримані відповідачем 23.04.202.

На підставі укладеного договору та повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді ПП «Альфа-Земпроект» розроблений у квітні-травні 2021 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 12,0000 га.

Даним проектом передбачено відвести у власність (шляхом безоплатної передачі) позивачам земельної ділянки загальною площею 12,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ -01.03) (додаток до Пояснювальної записки проекту), за рахунок земельної ділянки загальною площею 37,0522 га, кадастровий номер :02:002:9125).

28.05.2021 за заявою розробника документації із землеустрою на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га заявникам, кадастровим реєстратором відділу у Добровеличківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснено державну реєстрацію запроектованих проектом до відведення земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів (ст. 79-1 ЗК України), а саме:

- ОСОБА_2 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5175;

- ОСОБА_3 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5174;

- ОСОБА_4 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5173;

- ОСОБА_1 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5172;

- ОСОБА_5 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5171;

- ОСОБА_6 площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5170.

04.06.2021 ОСОБА_1 подала заяву про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передачу відповідних земельних ділянок у власність.

07.07.2021 відповідач повідомив позивача, що винесені на розгляд сесії 17.06.2021 проекти рішень про затвердження проекту землеустрою та передачу останнім у власність запроектованих для відведення земельних ділянок не підтримано двома третинами голосів ради, а тому рішення за заявами позивачів не прийнято.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у справі №340/4369/21 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов`язано Тишківську сільську раду розглянути заяви позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, Тишківська сільська рада для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

На виконання вищезазначеного рішення суд Тишківська сільська рада прийняла рішення від 26 жовтня 2021 року №698 , яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5172 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Згідно чч.8-10 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч. 6 та ч.7 ст.186-1 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Статтею 186 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок затвердження землевпорядної документації.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приймається не на власний розсуд відповідача, а відповідно до ст.ст.6,13,14 Конституції України виключно в встановленому законом порядку.

Законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що відповідно до норм Земельного кодексу України, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Судом першої інстанції встановлено, що на стадії розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки він перевірявся на відповідність вимогам законів спеціально уповноваженими суб`єктами, коло яких визначено законодавчими актами, до яких сільські ради не відносяться.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у власність позивачці.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 19 жовтня 2022 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш