Справа № 420/11357/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 420/11357/21

адміністративне провадження № К/990/27947/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варламова Микити Михайловича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №420/11357/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04 червня 2021 року № 477 о/с в частині звільнення за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію старшого інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити на службі в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 червня 2021 року по день поновлення на посаді.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 14 жовтня 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.

У касаційній скарзі представником позивача зазначено, що вона подана на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що є необхідність відступити від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 24 вересня 2020 року у справі №420/602/19, які застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Необхідно зауважити, що у разі оскаржень рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували б підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Проте, представник позивача не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права (пункт, частина, стаття) містить висновок у цих постановах, від яких на його переконання існує необхідність відступити, а вказані доводи та аргументи заявника зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, заявник лише наводить низку нормативно-правових актів без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів відступу від правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 24 вересня 2020 року у справі №420/602/19.

В цілому, доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та доводів про надання їм неправильної, на думку скаржника, правової оцінки, що суперечить правовому змісту пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення представником позивача підстави для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки представником позивача не обґрунтувані доводи відступу від правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варламова Микити Михайловича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №420/11357/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова