Справа № 280/3136/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3136/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року в адміністративній справі №280/3136/22 (головуючий суддя першої інстанції Мінаєва К.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.05.2022 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуючи показник середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, тобто 2019-2021 роки;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2019 - 2021 роки), починаючи з 28.01.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 18.08.2013 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, яка призначена у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII. У зв`язку з тим, що досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, та має необхідний страховий стаж понад 29 років, звернувся 28.01.2022 року до відповідача із заявою, якою просив призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, з урахуванням ч.2 ст.40 вказаного закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки, починаючи з 28.01.2022 року. Відповідач відмовив у задоволенні зазначеної заяви з посиланням на те, що позивачу вже була призначена пенсія за віком. Позивач вважає, що за Законом №1058 раніше пенсія не призначалась, після отримання права на пенсію продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески. Посилається на постанову Верховного Суду від 23.10.2020 року у справі №528/196/17 як правову позицію для призначення йому пенсії за Законом №1058.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження обставин справи. Зазначає, що пенсію призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок виплати пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058 він звернувся вперше. Зауважує, що відповідач мав призначити йому пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058. Посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 року у справі №428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 у зв`язку із досягненням такого віку, пенсія повинна обраховуватись на підставі положень ст.40 Закону №1058 як вперше призначена. Наголошує, що така правова позиція ВС підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в пенсійному органі з 18.08.2013 року та отримує пенсію за віком, призначену йому на пільгових умовах за Списком №1 згідно Закону №1788 (а.с.4-6, 13, 28).

28.01.2022 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до ст.26 Закону №1058, з урахуванням ч.2 ст.40 вказаного закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки, починаючи з 28.01.2022 року (а.с.7).

Пенсійний орган листом від 14.02.2022 року №2063-1866/П-02/8-0800/22 повідомив позивача, що починаючи з 18.08.2013 року останньому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно із Законом №1788 з урахуванням вимог Закону №1058- на підставі рішення суду від 09.06.2014 року по справі №333/2844/14-а. Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно статті 40 Закону №1058 (як на сьогоднішній день, так і на момент первинного призначення пенсії) для визначення заробітної плати з якої обчислюватиметься пенсія застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Наявний пільговий стаж роботи за Списком №1 надав можливість дострокового виходу на пенсію за віком у 2013 році, а саме по досягненню 53 років, отже підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки відсутні (а.с. 13).

Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача до пенсійного органу стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена йому у 2013 році, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону №1058 та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки. Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що після призначення пенсії він продовжував працювати є безпідставним, оскільки це може бути підставою для перерахунку пенсії, а не її призначенням із застосуванням показника середньої заробітної плати за відповідний період.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі по тексту - Закон №1058).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за умови досягнення пенсійного віку та за наявності пільгового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону №1058 відповідно за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.«а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії:

- за віком;

- по інвалідності;

- в разі втрати годувальника;

- за вислугу років.

Статтею 10 Закону №1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ч.3 ст.45 Закону №1058 державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до аналізу наведених норм переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону № 1058.

Приписами ст.26 Закону № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Проте, позивачу пенсія за віком вже призначена в 2013 році на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволення позову.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається п.п.3 п.2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Вказана правова позицію викладена Верховним Судом у постанові від 17.05.2021 року у справі №185/1473/17.

Оскільки ОСОБА_1 скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово з 2014 року до 2015 року (а.с. 23, 27, 28) перераховувалась у визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядку, колегія суддів не вбачає правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком за його заявою 28.01.2022 року у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №428/450/17, та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі 876/5312/17, оскільки зазначені постанови ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Спірні правовідносини стосуються питання призначення іншої пенсії за іншим законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії і жодним чином не стосуються питання повторного призначення того ж пенсії позивачу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року в адміністративній справі №280/3136/22 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року в адміністративній справі № 280/3136/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак