Справа № 333/4094/22
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4094/22
Провадження № 2-а/333/76/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю.,

представника позивача Біюн О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , відповідно до якої позивач просить суд примусово видворити за межі України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», заборонити громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2022 року було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою громадянина ОСОБА_1 за обліками Єдиної інформаційної системи Управління міграційними процесами було встановлено, що 30.04.2022 року на блок посту «Оріхівське шосе» працівниками Управління міграційної поліції ГУНП у Запорізькій області був виявлений та запрошений до Комунарського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував незаконно, з метою з`ясування обставин справи.

Під час здійснення перевірки законності перебування на території України громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 18.06.2016 року через КПП «Харків-пасажирський» по паспорту НОМЕР_1 , виданий 08.04.2015 року, терміном дії до 07.04.2025 року МВС, в приватних справах.

За обліками Єдиної інформаційної системи Управління міграційними процесами інформація щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відсутня.

Перевіркою було встановлено, що з 16.09.2016 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, підстави для перебування в Україні відсутні.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

30.04.2019 року начальником Комунарського відділу у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 11 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке залишається невиконаним, тобто громадянин ОСОБА_6 територію України не залишив. Відповідач не має документу на проживання в Україні, постійного місця проживання, що дає підстави вважати, що він не буде працевлаштований, та не буде мати постійного джерела доходів згідно чинного законодавства; не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

Відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, що відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI є підставою для його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача Біюн О.В. позов підтримала, з підстав викладених в ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив про те, що позов йому зрозумілий. Погоджується із ним, проте навіть якщо був би і не згодний, нічого змінити не може. Додатково зазначив про те, що має брата, який є громадянином України, також має дружину та сина, наразі війна, якщо вони залишаться без нього, їх нема кому забезпечувати. Просив суд залишити його в Україні.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

14.09.2022 року було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіркою громадянина ОСОБА_1 за обліками Єдиної інформаційної системи Управління міграційними процесами було встановлено, що 30.04.2022 року на блок посту «Оріхівське шосе» працівниками Управління міграційної поліції ГУНП у Запорізькій області був виявлений та запрошений до Комунарського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував незаконно.

Під час здійснення перевірки законності перебування на території України громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 18.06.2016 року через КПП «Харків-пасажирський» по паспорту НОМЕР_1 , виданий 08.04.2015 року, терміном дії до 07.04.2025 року МВС, в приватних справах.

За обліками Єдиної інформаційної системи Управління міграційними процесами інформація щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відсутня.

Перевіркою було встановлено, що з 16.09.2016 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, підстави для перебування в Україні відсутні.

Згідно з п. 14 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Стаття 25 зазначеного Закону регламентує порядок добровільного повернення іноземців та осіб без громадянства, а стаття 26 примусове повернення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 26 цього ж Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

30.04.2022 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно ОСОБА_2 було прийнято рішення № 11 про примусове повернення до країни походження, або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін не до 29.05.2022 року, з яким ОСОБА_5 ознайомлений, рішення отримав, однак в строк не виконав, рішення № 11 відповідачем не оскаржувалося.

В матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_2 від 30.04.2022 року про зобов`язання виїхати з країни в встановлений строк.

Частиною 5 статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач від самостійного виконання рішення про примусове повернення ухилився, залишився нелегально перебувати на території України, правом на оскарження рішення про примусове повернення № 11 від 30.04.2022 року не скористався.

Так, згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, що відповідач перебуває на території України незаконно, не має документу на проживання в Україні, не має постійного місця проживання, не працевлаштований, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства не має, отже не може забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. Відповідач не відноситься до осіб,яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати,що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні. Також, відповідач ухилився від виконання рішення компетентного органу про його примусове повернення.

Посилання відповідача на те, що він має на території України дружину та дитину, суд не бере до уваги, так як такі пояснення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні достеменно встановлено факт того, що відповідач будучи під особистий підпис 30.04.2022 року повідомлений про необхідність покинути територію України у термін до 29.05.2022 року, жодних дій не вчинив і був затриманий у м. Запоріжжі.

Вказане, на думку суду свідчить, що відповідач на момент його затримання перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в Україні, що, у сукупності з встановленими вище обставинами щодо здійснення попередньої процедури його примусового повернення, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що останній перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Згідно з вимогами пункту 3 частини другої статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, з метою забезпечення реального виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

Наведені обставини, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 288, 289, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик