Справа № 400/2610/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2610/22
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березі 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ДПС), в якій просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: визнати протиправною відмову ДПС у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФУ) довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, положень Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 про визнання протиправним та скасування п.6 Постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для здійснення обчислення та перерахунку розміру пенсії; зобов`язати ДПС підготувати та надати до ГУПФУ довідку про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, для визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та положень Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення з 01.01.2022 року перерахунку основного розміру пенсії, на основі довідки Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07.06.2018 року № 427/14/28-10-05-02-55.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.12.2021 року, в якій просив виготовити та направити до ГУПФУ довідку про його грошове забезпечення станом на 01.01.2022 для подальшого перерахунку пенсії з 01.01.2022 року.

Листом від 29.12.2021 року №ЗПІ/9/34-00-10 відповідач відмовив позивачу в оформленні запитуваної довідки у зв`язку з відсутністю архівних даних діяльності установи, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що врахувуючи положення п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII, з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Відтак, зміна прожиткового мінімуму для працездатних осіб на кожний календарний рік є підставою для перегляду розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та, відповідно, перерахунку пенсії, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Суд зазначив, що оскільки відповідачем станом на січень 2022 року не переглянуто грошове забезпечення та не вчинено дій щодо видачі позивачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення, суд вважав доводи позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити ці дії шляхом зобов`язання ДПС здійснити дії щодо підготовки та надання до органу пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та з врахуванням положень Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення з 01.01.2022 року перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Крім того, суд зазначив, що ДПС за № ЗП1/9/34-00-10 надало відповідь, що визнає своє правонаступництво прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДФС, але не має можливості надати оновлену довідку у зв`язку із відсутністю архівних даних діяльності установи.

У підсумку, суд першої інстанції дійшов висновку щодо зобов`язання ДПС надати нову довідку про грошове забезпечення позивача, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01 січня 2022 року, на основі довідки Офісу великих платників податків ДФС від 07.06.2018 року №427/14/28-10-05-02-55, якщо відсутні архівні дані Офісу, виходячи з правонаступництва ДПС прав та обов`язків Офісу великих платників податків.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.1 та 5 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, звертаючсь з даним позовом ОСОБА_1 , зокрема, зазначав, що з 29.01.2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Позивач вважав, що це і є доказом того, що відповідач не виконав вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 та не забезпечив виготовлення довідки про збільшений розмір грошового забезпечення у зв`язку зі зростанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2020 року.

Також позивач звернув увагу суду на те, що у висновках постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 вказано, що «Представник КМУ у судовому засіданні зазначив, що спірний пункт Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проте не спростував доводів сторони позивача про те, що оскаржуваний пункт постанови стосується прав позивача та звужує гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення вказаної категорії осіб.»

Крім того, було зазначено, що підвищення у січні календарного 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до діючого п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 призводить до збільшення грошового забезпечення, у тому числі розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та згідно із ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії позивача.

З аналізу наведеного вбачається, що звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги наявністю правових підстав для перерахунку його раніше призначеної пенсії в зв`язку з підвищенням у січні календарного 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що призвело до збільшення грошового забезпечення, і такий перерахунок може бути здійснений виключно на підставі відповідної довідки, виданої колишнім належним (на думку ОСОБА_1 ) працедавцем позивача. Суд першої інстанції погодився з такими доводами позивача та задовольнив його вимоги.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що, як відмовляючи в видачі довідки, так і оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, ДПС посилалось виключно на відсутність архівних даних діяльності установи із зазначенням відповідних підзаконних нормативно-правових актів з питань реорганізації органів податкової системи та жодним чином не вказано на відсутність у позивача права на отримання довідки для перерахунку пенсії в зв`язку з підвищенням у січні календарного 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказані обставини, в контексті даних правовідносин, свідчать про передчасність висновку суду першої інстанції щодо наявності вказаного права у позивача, оскільки ДПС фактично зазначено про неналежність його як суб`єкта видання довідки, що є важливим, оскільки визначення належного суб`єкта (до якого слід звернутись) безумовно передує фактичному вирішенню питання по суті клопотання.

Стосовно питання визначення належного суб`єкта видачі довідки суд зазначає, що за посиланням позивача уповноваженим органом, який видавав подібні довідки про грошове забезпечення співробітникам податкової міліції, до яких відноситься і позивач, був Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в м.Києві.

Постановою КМУ від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» Офіс великих платників податків ДФС ліквідовано як юридичну особу, натомість було створено Міжрегіональні управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до наказів ДПС від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», від 12.11.2020 року №643 «Про затвердження Положення про Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків», погодженим Міністерством фінансів України, введенням в дію організаційної структури Південного міжрегіонального управління наказом від 15.12.2020 року №1 утворено та розпочато діяльність Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС.

Відповідно до Положення про Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 року №643, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДФС у відповідних сферах діяльності.

На думку колегії суддів та в контексті даної справи, вказане формулювання «правонаступництво майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДФС у відповідних сферах діяльності» слід розуміти таким чином, що ДПС набуло правонаступництво функцій ДФС України саме у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Водночас, спірне питання по даній справі стосується внутрішньо-організаційних аспектів діяльності податкового органу, що виходить за межі об`єму набутого правонаступництва відповідачем від органу ДФС.

При цьому, слід зазначити, що запису про припинення ДФС України у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на даний час немає.

Наведене по суті узгоджується з висновками Верховного Суду, зробленими в постанові від 14 квітня 2021 року справа №826/14904/18.

Так, у вказаному судовому рішенні зазначено таке: «Судом апеляційної інстанції установлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 травня 2019 року внесено записи про державну реєстрацію ДПС України як юридичної особи та про внесення рішення засновників (учасників) ДФС України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації, дійшовши висновку про те, що ДФС України відповідає ознакам вибулої сторони виконавчого провадження.

23. Разом з тим, запис про припинення ДФС України у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення судом питання про заміну боржника виконавчого провадження був відсутній.

24. Таким чином, Постанова №1200 та розпорядження №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

25. Крім того, спір у цій справі виник у відносинах публічної служби та стосувався заборгованості, що утворилася за час роботи позивача на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції у місті Севастополі Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим. Відповідно, обов`язок боржника щодо відшкодування позивачу заборгованості по заробітній платі не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до Постанови № 1200 та Розпорядження № 682-р.

26. З огляду на вказане, заміна ДФС України як боржника за вказаним рішенням може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.».

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів наголошує, що позивач, звертаючись до ДПС з заявою про видачу довідки, помилково визначив належного суб`єкта владних повноважень дотичного до цього питання, і вказані обставини в подальшому зумовили помилковий вибір способу судового захисту позивачем своїх прав шляхом звернення до суду з позовом до ДПС.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову про визнання відмови у видачі довідки протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відсутні.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.