Справа № 640/20022/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 року №000046502.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 24.05.2019 по 10.09.2019 Офісом великих платників податків ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "СК "АРКС" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року, за результатами якої складено акт перевірки від 17.09.2019 року №67/28-10-05-02-01/20474912.

За результатами перевірки встановлено порушення ПрАТ "СК "АРКС", зокрема:

- п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 у частині безпідставного включення до складу витрат на підставі актів виконаних робіт, підписаних фізичними-особами підприємцями, які мають дефектність та логічні неув`язки в частині не підтвердження фактично проведених операцій;

- п.п. 139.2.1 п.п. 139.2.2 п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України, у частині не відображення у податкових деклараціях з податку на прибуток частину зменшення резерву сумнівних боргів, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 80793444 грн., в тому числі: півріччя 2016 року - 4213478 грн.; 9 місяців 2016 року - 9736008 грн.; 2016 рік - 16368333 грн.; 9 місяців 2017 року - 47925467 грн.; 2017 рік - 18396259 грн.; 1 квартал 2018 року - 8124989 грн.; півріччя 2018 року - 21787053 грн.; 9 місяців 2018 року - 31388784 грн.; 2018 рік - 39515025 грн.; 1 квартал 2019 року - 6513827 грн.

За результатами перевірки Офісом ВПП ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 року №000046502 про збільшення суми грошового зобов`язання на 100 991 805,00 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 80 793 444,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20 198 361,00 грн.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" посередницькі послуги на ринках фінансових послуг - діяльність юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, якщо інше не передбачено законом, що включає консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу з підготовки, укладення та виконання (супроводження) договорів про надання фінансових послуг, інші послуги, визначені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про страхування" страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Порядок провадження діяльності страховими посередниками (страховими агентами і страховими брокерами) регламентується Постановою Кабінету Міністрів від 18.12.1996 № 1523 "Про порядок провадження діяльності страховими посередниками" (далі - Порядок №1523).

Відповідно до ч. 1 вказаного Порядку, агентська діяльність - діяльність суб`єктів підприємницької діяльності, уповноважених діяти від імені та на підставі доручення одного або більше страховиків, щодо рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг та проведення роботи, пов`язаної з укладенням та виконанням договорів страхування (підготовка і укладення договорів страхування, виконання робіт з обслуговування договорів), у тому числі оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхових сум або страхового відшкодування, а також здійснення цих виплат.

Договір про надання страхових агентських послуг (агентська угода) - письмова угода між страховиком та страховим агентом, в якій визначаються права та обов`язки сторін щодо порядку укладення, обслуговування та виконання договорів страхування, порядок внесення страхових платежів, умови здійснення взаєморозрахунків між ними, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов зазначеної угоди, інші умови за згодою сторін.

Відповідно до зазначених вище положень агентська діяльність здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності, які діють від імені страховика, надаючи послуги на підставі письмового договору. До таких послуг, зокрема, належить рекламування страхових послуг, консультування з приводу страхових послуг, пропонування страхувальникам страхових послуг, проведення роботи, пов`язаної з укладенням та виконанням договорів страхування.

Статтею 1000 Цивільного кодексу України передбачено, що договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року між позивачем та ФОП були укладені договори доручення, а також договори про надання консультаційних послуг в сфері страхування, а також договори доручення, агентські договори, генеральні договори про співробітництво, укладені з юридичними особами - банками, автосалонами та іншими юридичними особами.

Під час перевірки проведено аналіз зазначених договорів та встановлено ідентичність предметів договорів, обов`язків сторін, порядку звітності, умов розрахунків; наявність за одним укладеним договором страхування двох страхових агентів - ФОП та юридичної особи; дефекти в актах виконаних робiт щодо розрахунку вартості агентської винагороди.

В результаті проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що при формуванні фінансового результату позивачем безпідставно враховано документи, які мають дефекти та логічні неув`язки, як наслідок в порушення п. 134.1 ст.134 ПК України занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 447 330 803 грн.

При цьому суд враховує, що відповідачем в акті перевірки висунені претензії саме до договорів доручення та про надання консультаційних послуг, укладених між позивачем та ФОП.

Відповідно до умов вибірково наданих суду договорів доручення (п.2.1 договору) до обов`язків повіреного (страхового агента - підприємця) входить, зокрема: пошук потенційних споживачів страхових послуг; поширення достовірної інформації про діяльність позивача щодо страхових продуктів, запропонованих позивачем; ознайомлення страхувальників з умовами та правилами страхування позивача; сприяння організації ділових зустрічей і переговорів між потенційними страхувальниками та позивачем з метою укладення договорів страхування; роз`яснення потенційним страхувальникам умови страхування, порядок укладання та виконання умов договорів страхування; забезпечення відповідного документообігу та складання звітності, самостійне ведення обліку потенційних і залучених страхувальників, тощо.

Відповідно до умов укладених договорів про надання консультаційних послуг в сфері страхування ( п.2.1 договору) консультант зобов`язується сприяти в укладенні страховиком договорів (поліс, сертифікатів) страхування шляхом надання консультаційних послуг, а саме: пропонувати страхові послуги особам, що мають бажання і можливість укладати договори (поліси, сертифікати) страхування з страховиком та консультувати цих осіб про страхові послуги, що надаються страховиком; приймати від страхувальників заяви на укладення договорів (полісів, сертифікатів) страхування для подальшої передачі страховику для укладення договорів страховиком на підставі заяв, згідно порядку та умов, визначених договором.

В матеріалах справи наявні копії генеральних довіреностей, виданих позивачем (довірителем) підприємцям (повіреним), з яких вбачається, що останнім надано право на: ведення переговорів, укладення і підписання від імені і на користь товариства договорів страхування по видах страхування і в межах страхових сум по окремих договорах.

Додатком №2 до договору доручення визначено розмір основної винагороди повіреного за видами страхування.

На виконання договорів доручення між сторонами складені акти виконаних робіт, в яких зазначені: вид договору страхування, укладеного за сприяння підприємця (повіреного), включаючи реквізити договору страхування та найменування/ПІБ страхувальника, початок дії договору страхування, розмір страхової премії за укладеним договором, дата сплати страхової премії, розмір фактично отриманої на рахунок страховика суми страхової премії, ставка та розмір винагороди повіреного за укладені договори.

Також в матеріалах справ наявні платіжні документи на підтвердження оплати за вказаними договорами.

До матеріалів додано реєстри (звіти) укладених за участі страхових агентів договорів страхування (надані вибірково). Як вбачається з умов договорів доручення (п.п. 2.1.7 або 2.1.15 договору, залежно від типу), реєстри (звіти) про укладені за участі повіреного договори страхування за формами, передбаченими договором, готуються повіреним та надаються позивачу (довірителю). На їх основі довіритель складає акт про виконані роботи. Реєстри (звіти) містять інформацію про вид договору страхування, укладеного за сприяння підприємця, дані страхувальника (ПІБ/ найменування), номер договору страхування (полісу), суму страхової премії, ставку та розмір винагороди повіреного за укладені договори.

В матеріалах справи наявні копії витягів/виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджують реєстрацію фізичних осіб (повірених) як підприємців. З реєстраційних документів вбачається, що серед зареєстрованих видів діяльності підприємців наявний в тому числі КВЕД 66.22 "Діяльність страхових агентів і брокерів".

До матеріалів також додано копії податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (№ 1-ДФ) за спірний період, відповідно до яких виплати позивачем підприємцям здійснювалися за ознакою доходу "157" .

Також в матеріалах вибірково наявні заяви від підприємців, в яких останні вказали про договори, що були укладені між ними та позивачем, пояснили яким чином ними надавалися послуги позивачеві (щодо місця, де ними надавалися послуги) та підтвердили фактичне надання ними послуг позивачеві. Окремо підприємці підтвердили, що всі доходи, отримані від надання послуг позивачеві, ними відображені в податковій звітності та сплачено податки в повному розмірі.

Таким чином, сторонами за результатами надання послуг складені всі необхідні первинні документи, на підставі яких можна повно та достовірно встановити зміст господарських операцій.

Посилання відповідача про те, що за одним укладеним договором страхування не може бути двох страхових агентів колегія суддів розцінює критично, оскільки норми чинного законодавства не обмежують страховика, яким є позивач, у кількості страхових агентів, які можуть брати участь у сприянні страховій компанії в укладенні окремого договору страхування.

Наведене також узгоджується з інформацією, викладеною у листі Національного банку України № 33-0006/35121 віл 22.04.2021, що наявна в матеріалах справи.

В акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарської операції за укладеним договором, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих послуг, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб`єкта владних повноважень про вчинення господарської операції без мети реального настання правових наслідків.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатом договорів доручень позивача з ФОП, останніми укладено страхові договори різних видів (добровільне страхування від нещасних випадків, наземного транспорту, майна, тощо).

Наведене свідчить про наявність ділової мети та розумних економічних причин для здійснення вказаної операції.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до презумпції правомірності правочину - укладені позивачем правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про взаємовідносини, які відбулись між учасниками такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Проте, відповідачем ані в акті перевірки, ані до матеріалів справи не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність правочину позивача нормам цивільного законодавства.

Під час розгляду справи судом встановлено, що укладений між позивачем та його контрагентом договорів не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

Як зазначалося вище, первинні бухгалтерські документи в повному обсязі були надані позивачем та долучені судом до матеріалів справи, а тому правомірність формування витрат підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо виявлених перевіркою порушень позивачем п.п. 139.2.1 п.п. 139.2.2 п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України, у частині не відображення у податкових деклараціях з податку на прибуток частини зменшення резерву сумнівних боргів, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 80793444 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки, у перевірений період АТ "СК "АРКС" формувало резерв сумнівних боргів. Відповідно до отриманих у ході перевірки документів, вхідне сальдо по резерву сумнівних боргів, станом на 01.04.2016 року складало 13 490 234 грн.

Перевіркою встановлено, що АТ "СК "АРКС" протягом періоду, що перевірявся, здійснювало доформування резерву сумнівних боргів та відображало відповідне доформування у додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідні звітні періоди.

Згідно з отриманими у ході перевірки документами (картка бухгалтерського рахунку 38) за період, що перевіряється, АТ "СК "АРКС" доформувало резервів сумнівних боргів на загальну суму 27 368 235 грн. Відповідна сума збільшення резерву сумнівних боргів зазначена за Кт бухгалтерського рахунку 38.

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що АТ "СК "АРКС" протягом періоду, що перевіряється, невідображено у податкових деклараціях з податку на прибуток частину збільшення резерву сумнівних боргів на загальну суму 9 805 280 грн, у т.ч. по періодах: за 2018 рік - 9 805 280 грн.

Згідно пп. 139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).

Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (пп. 139.2.2 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності та положень Облікової політики позивача на 2018 рік, АТ "СК "АРКС" із 01.01.2018 року почав застосовувати до оцінки та обліку дебіторської заборгованості Міжнародний стандарт фінансової звітності 9 "Фінансові інструменти" (далі - "МСФЗ 9").

Пункт 5.5 МСФЗ 9 передбачає, що за фінансовими активами (в тому числі дебіторською заборгованістю) створюються резерви під збитки для очікуваних кредитних збитків. Такі резерви впливають (зменшують) на оцінку балансової вартість дебіторської заборгованості відповідно до положень МСФЗ.

У розглядуваному випадку, у зв`язку зі змінами підходу до обліку дебіторської заборгованості, знецінення дебіторської заборгованості на суму резерву на покриття збитків у розмірі 2 724 596,39 грн. було здійснено позивачем через нерозподілений прибуток шляхом наступних проводок: Дт 441 (Нерозподілений прибуток) Кт 3872 (Резерв знецінення іншої короткострокової дебіторської заборгованості) у сумі 2 068 868, 20 грн.; Дт 441 (Нерозподілений прибуток) Кт3871 (Резерв знецінення іншої довгострокової дебіторської заборгованості) у сумі 655 728,19 грн.

Таке відображення підтверджене наданими бухгалтерськими довідками №261 від 01.01.2018, звітом по проводкам (картка рахунку 387) за 2018 рік та аналізом рахунку 387 за 2018 рік.

Оскільки, вказане ретроспективне відображення було проведено за рахунок зменшення нерозподіленого прибутку позивача, що утворився за наслідками попереднього звітного періоду, це не призвело до формування витрат у звітному періоді 2018 року.

Як наслідок, дана операція не мала жодного впливу на фінансовий результат позивача до оподаткування за звітний період 2018 року.

З метою уніфікації принципів обліку, Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій, затвердженого позивачем, та облікових даних у 2018 році позивачем було відкориговано аналітику на субрахунках 3871 та 3872 в межах субрахунку 387 (Резерв знецінення дебіторської заборгованості) на суму 7 080 682, 24 грн.

Таке коригування відобразилося шляхом наступних проводок: Дт 3871 (Резерв знецінення іншої довгострокової дебіторської заборгованості) аналітика (" ") Кт3871 (Резерв знецінення іншої довгострокової дебіторської заборгованості) аналітика (Контрагент, Договір) загальною сумою 541 248,34 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою № 1120 від 31.12.2018 року; Дт 3872 (Резерв знецінення іншої короткострокової дебіторської заборгованості) аналітика Кт 3872 (Резерв знецінення іншої короткострокової дебіторської заборгованості) аналітика (Контрагент, Договір) загальною сумою 6 539 433,90 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 1121 від 31.12.2018 року.

Відповідно, дані проводки разом дорівнюють нулю (=0) і не вплинули на кінцеве сальдо субрахунку 387, що підтверджується аналізом рахунку 387 за 2018 рік, що додано до матеріалів справи.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що вказана операція не призвела до збільшення розміру витрат у звітному періоді 2018 року і, відповідно, не вплинула на фінансовий результат позивача до оподаткування за звітний період 2018 року.

Оскільки сума у розмірі 2 724 596,39 грн. та сума у розмірі 7 080 682, 24 грн. не враховувались у витратах тому не вплинули на фінансовий результат до оподаткування (не повинні були враховуватись при його визначенні у бухгалтерському обліку), відповідно, дії відповідача із збільшення на ці суми фінансового результату для цілей визначення об`єкта оподаткування суд визнає неправомірними.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експерта за результатами судово-економічної експертизи від 13.11.2019 року №33/19.

Згідно висновків експерта ТОВ "Адвайзорі та Ресьорч" Вавілової В.В. (що діє на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України №1091):

1. Висновки акту від 17.09.2019 року № 67/28-10-05-02-01/20474912 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" (податковий номер 20474912, тел.:+21) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року" щодо неправомірного формування ПрАТ "СК "АРКС" (раніше ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування") витрат з огляду на дефекти та логічні неув`язки в актах виконаних робіт, підписаних з фізичними особами-підприємцями, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 447 330 803 грн. документально та нормативно не підтверджуються.

2. Витрати ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" за період з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року, сформовані ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" (раніше ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування") на підставі актів виконаних робіт, складеними з фізичними особами-підприємцями, перелік яких наведено в Додатку № 8 до акту перевірки від 17.09.2019 року № 67/28-10-05-02- 01/20474912, підтверджуються документально.

3. ПрAT "Страхова компанія "АРКС" не повинна була збільшувати фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік на суму в розмірі 9 805 280 грн., відповідно до п.п. 139.2.1. Податкового кодексу України, як це зазначено у акті від 17.09.2019 № 67/28-10-05-02-01/20474912 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (податковий номер 20474912, тел.: +21) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року та правильності нарахування та обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року".

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав ні до суду першої інстанції, ні разом із апеляційною скаргою, доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 року №000046502 підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 17 жовтня 2022 року.