Справа № 640/21703/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про повернення матеріалів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, оформлене листом №24740/15-2020 від 28.07.2020;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з прийняттям рішення, визначеного нормою пункту 9 зазначеного Порядку у строк, визначений цим же пунктом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у поверненні матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням висновків суду у цій справі. В іншій частині у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що подані позивачем документи були повернуті на доопрацювання з метою усунення виявлених недоліків та в подальшому продовження їх розгляду. Крім того, апелянт посилається на рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 при розгляді аналогічних правовідносин суд дійшов висновку про наявність підстав у відповідача для повернення матеріалів для приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 30.09.1997 по 07.10.2015.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06.10.2015 №857о/с (щодо особового складу) позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ згідно пп. «ж» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Відповідно до копії постанови медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» (на час фактичного звільнення 07.10.2015) від 22.06.2019 №27/19 захворювання колишнього дільничного інспектора міліції Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 1977 р. н. - «Гіпертонична хвороба І-ІІ ст, СН 0ст. Сечосольовий діатез/ЕУВЛ лівої нирки 2013 рік/ Хронічний калькульозний простатит. Консолідований перелом І-п`ясткової кістки правої кисті після МОС (19.09.2013). Консолідований перелом лівої ключиці. Вертеброгенна люмбалгія на тлі остеохондрозу хребта», ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №038096 позивачу встановлено 65% втрати працездатності, причиною захворювання зазначено: захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №425858 позивачу з 06.10.2020 на строк до 01.03.2021 встановлено другу групу інвалідності, причиною захворювання зазначено «захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС», у зв`язку з чим, позивач 10.02.2020 звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги.

Листом Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 27.03.2020 № 1/432-Пд позивача повідомлено, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто та повернуто без прийняття рішення матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що за повідомленням Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України при розгляді документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, які стосуються медичних питань, виявлено що постанова військово-лікарської комісії від 22.06.2019 №27/19 оформлена заднім числом (звільнився зі служби 07.10.2015 за власним бажанням з постановкою на військовий облік, тобто був здоровий), що, як зазначено у листі, унеможливлює прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

В подальшому, позивач двічі повторно звертався до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманим захворюванням, за яким ним втрачено 65% працездатності та встановленням ІІ групи інвалідності.

Листами від 13.05.2020 №1/537-ПД та від 06.08.2020 № 1/851-Пд Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві повідомила позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повторно розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги та повідомлено, про те, що в порушення вимог абзацу 4 пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009, при проведенні позивачу медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що унеможливило прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) та Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі- Порядок №850).

Відповідно до ст. 23 Закону № 565-XIIу разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.п. 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з п. 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13.06.2019 у справі №826/6354/18 та від 13.05.2020 у справі № 823/2227/17.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти конкретне рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали щодо позивача на доопрацювання, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що чинні норми закону не передбачають процедури повернення документів на доопрацювання.

Суд відхиляє посилання апелянта на висновки, викладені в постанові Львівського апеляційного адміністративного суд від 13.11.2019 у справі №1.380.2019.002248 при розгляді аналогічних правовідносин, де суд зазначив, що МВС може повертати матеріали на доопрацювання у разі виявлення невідповідностей, оскільки такі висновки суду апеляційної інстанції суперечать наведеним вище висновкам Верховного Суду у аналогічних спорах.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та наявності підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова