Справа № 120/14073/21-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14073/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 жовтня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДО СТРОЙ» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДО СТРОЙ» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області звернулось до суду з позовом, в якому просило застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДО СТРОЙ» заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення проведення будівельно монтажних робіт об`єкта будівництва «Житловий будинок з приміщеннями торгово офісного призначення (будівництво) по вул. Стрілецькій 1 в м. Вінниця», шляхом відключення від джерел електроживлення, опломбування вхідних дверей до житлових секцій та комерційних приміщень, за винятком проведення робіт з усунення недоліків зазначених в акті перевірки від 06.08.2021 № 46, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду 05 травня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом не враховано той факт, що роботи по будівництву «Житловий будинок з приміщеннями торгово офісного призначення (будівництво) по вул. Стрілецькій 1 в м. Вінниця» призупиненні ще до подання позову Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, а отже предмет спору на разі відсутній.

Також, на переконання відповідача, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам наданим в підтвердження усунення в значній мірі виявлених порушень, про які йдеться в акті перевірки від 06.08.2021 року №46, та не врахував принципи пропорційності впливу держави та балансу інтересів в ході обрання заходу реагування у вигляді зупинення роботи будівельного майданчика у спосіб відключення від джерел електроживлення.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У період із 02.08.2021 по 06.08.2021 начальником відділу нормативно технічної роботи, контролю за системами протипожежного захисту та ліцензування управління запобігання надзвичайних ситуацій ГУ ДСНС у Вінницькій області Міщенком А. В. та головним інспектором відділу нормативно технічної роботи, контролю за системами протипожежного захисту та ліцензування управління запобігання надзвичайних ситуацій ГУ ДСНС у Вінницькій області Фаліштинським Є.М. проведено перевірку об`єкта будівництва «Житловий будинок з приміщеннями торгово-офісного призначення (будівництво) по вул. Стрілецька, 1 в м. Вінниця» Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДО СТРОЙ».

За результатами перевірки складено Акт від 06.08.2021 № 46, в якому задокументовано такі порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки:

1. Будівельно-монтажні роботи проводяться з суттєвими відхиленнями від прийнятих проектних рішень проектно-кошторисної документації, яка була затверджена у встановленому порядку (п. 21 розділ II Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України 30.12.2014 № 1417, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 № 252/26697 (далі ППБ) (п. 1 Акта від 06.08.2021 № 46).

2. На території будівельного майданчика розміщено будівлі і споруди у невідповідності до затвердженого генерального плану (розпочато будівництво ряду окремих будівель не передбачених проектною документацією) чим недотримано необхідні протипожежні відстані (п. 4.8 гл. 4 розділ VII ППБ) (п. 2 Акта від 06.08.2021 № 46).

3. Відсутнє підтвердження, що верхнє перекриття підземної частини будівлі (паркінг, комерційні приміщення) у внутрішньому дворі передбачене для проїзду пожежних машин та розраховане на додаткове навантаження від пожежних машин. Значення додаткового навантаження від пожежних машин визначається проектними організаціями за узгодженням з органами державного пожежного нагляду на кожному конкретному об`єкті, але не менше за 7,4 тони на вісь (спарені осі) та загальну масу автомобіля не менше за 10,7 тонн (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 2.2 НАПБ 07.022- 2007 «Рекомендації щодо забезпечення протипожежного захисту підземних автостоянок»; п. 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій») (п. 3 Акта від 06.08.2021 № 46).

4. Враховуючи умовну висоту будинку понад 26,5 м заходи щодо влаштування проїздів для пожежних автомобілів не відповідають вимогам пожежної безпеки (відсутній проїзд з усіх сторін на відстані від зовнішніх стін будинку до краю проїзду 9-11 м) (п. 1.3 гл. 1 розділ III ППБ; ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій») (п. 4 Акта від 06.08.2021 № 46).

5. Ступінь вогнестійкості будівлі та мінімальні значення класів вогнестійкості окремих будівельних конструкцій будинку і максимальні значення груп поширення вогню по них не відповідають вимогам пожежної безпеки, як для будівлі І ступеня вогнестійкості (монолітні ділянки, цегла, газоблок, збірні залізобетонні елементи, колони, елементи суміщених покриттів тощо). Зокрема конструктивні елементи верхнього та цокольного поверхів виготовлені з дерев`яних та металевих елементів (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; табл. 1 розділ 5 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»; табл. 3 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки») (п. 5 Акта від 06.08.2021 № 46).

6. Фактична умовна висота будівлі перевищує 26,5 м, а тому забудовником не виконано заходи пожежної безпеки, як для будівель підвищеної поверховості, а саме: влаштування систем автоматичної пожежної сигналізації в передпокоях квартир, систем видалення диму та гарячих продуктів горіння з коридорів житлового будинку, влаштування системи внутрішнього протипожежного водопостачання та передбачення незадимлювальних сходових клітин для евакуації (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 4.9 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва») (п. 6 Акта від 06.08.2021 № 46).

7. Не здійснено оцінювання ризиків впливу та не прийнято усі необхідні відповідні заходи захисту від блискавок враховуючи відсутність підтвердження про спростування необхідності захисту будівлі від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів у відповідності до вимог ДСТУ 62305:2012 «Блискавкозахист» (п. 1.21 гл. 1 розділ IV ППБ; ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 7.53 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки») (п. 7 Акта від 06.08.2021 № 46).

8. Кількість та розміри другого евакуаційного виходу з квартир не відповідають вимогам (не влаштовано вихід з кожної квартири на площадку уздовж зовнішньої стіни будинку з глухим простінком шириною не менше 1,2 м, між торцем площадки та прорізом, який виходить на площадку, або не менше 1,6 м між прорізами) (п. 2.23 гл. 2 розділ III ППБ; ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.10, п. 8.13 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки») (п. 8 Акта від 06.08.2021 № 46).

9. Проектними рішеннями не вирішено питання по забезпеченню автоматичними системами димовидалення поверхових коридорів житлового будинку (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 10.2.4 ДБН В.2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту») (п. 9 Акта від 06.08.2021 № 46).

10. Місця виходу з коридорів поверхів до сходових клітин будинку не обладнано дверима з пристроями самозачинення та ущільнення в притулі (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 7.2.11 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва») (п. 10 Акта від 06.08.2021 № 46).

11. Вхідні двері до квартир не мають вогнестійкість не нижчу ніж ЕІ 30, а також не дотримано процедуру монтажу даних дверей (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 9.10 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки») (п. 11 Акта від 06.08.2021 № 46).

12. У зовнішніх стінах сходових клітин площа вікон, що обладнані пристроями для їх відчинення з рівня сходових площадок, є меншою за 1,2 м2 (фактично влаштовано «глухі» вікна) (п. 2.37 гл. 2 розділ III ППБ; ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 7.3.26 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва») (п. 12 Акта від 06.08.2021 № 46).

13. Підвальний поверх не поділено протипожежними перегородками 1-го типу у відповідності до секцій житлового будинку (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.19 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки») (п. 13 Акта від 06.08.2021 № 46).

14. У підвальному поверсі у кожній секції не запроектовано не менше двох вікон (люків) розмірами 0,9 х 1,2 м кожне (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.19 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки») (п. 14 Акта від 06.08.2021 № 46).

15. Виходи з підвального поверху не відповідають вимогам пожежної безпеки в частині забезпечення безпосереднього виходу назовні (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.19 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки») (п. 15 Акта від 06.08.2021 № 46).

16. Не передбачено влаштування нормативної кількості виходів на покрівлю через протипожежні двері 2-го типу (ЕІ 30) (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.6 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва») (п. 16 Акта від 06.08.2021 № 46).

17. Допускається використання горючих матеріалів теплової ізоляції будинку та зовнішнього опорядження: пінополістирольні плити, деревина (для будівель з умовною висотою понад 26,5 м дані матеріали мають бути негорючими) (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; табл. 1, п. 5.3.8 ДБН В.2.6-33:2018 «Конструкції зовнішніх стін із фасадною теплоізоляцією») (п. 17 Акта від 06.08.2021 № 46).

18. Не надано підтвердження про проектування та подальший монтаж систем протипожежного захисту для вбудованих приміщень громадського призначення та паркінгу, а саме: пожежної сигналізації, систем оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей, систем централізованого пожежного спостерігання, автоматичного пожежогасіння, димовидалення (п. 1.2 гл. 1 розділ 5 ППБ; ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; ДБН В.2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту»; п. 8.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки») (п. 18 Акта від 06.08.2021 № 46).

19. Приміщення паркінгу не виділено в окремий протипожежний відсік від житлової та громадської частини будинку (протипожежними стінами класу вогнестійкості не менше REI 150) (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 6.7 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів») (п. 19 Акта від 06.08.2021 № 46).

20. Не надано підтвердження щодо передбачення обладнання приміщення паркінгу системами внутрішнього протипожежного водопостачання (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 8.6, п. 8.7 ДБН В.2.3-15-2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів»; п. 3.2 НАПБ 07.022-2007 «Рекомендації щодо забезпечення протипожежного захисту підземних автостоянок») (п. 20 Акта від 06.08.2021 № 46).

21. Відсутній розрахунок часу евакуації людей у відповідності до вимог. Даний час евакуації має бути порівняний з гранично допустимими значеннями за кожним з небезпечних чинників пожежі (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 4.15 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДСТУ 8855:2019 «Будівлі та споруди. Визначення класу наслідків (відповідальності)»; ДСТУ 8828:2019 «Пожежна безпека») (п. 21 Акта від 06.08.2021 № 46).

22. Біля в`їзду на будівельний майданчик не встановлено (вивішено) план з нанесеним на нього будинками та спорудами, що будуються, а також допоміжними будинками і спорудами, в`їздами, під`їздами, вододжерелами, засобами пожежогасіння та зв`язку (п. 4.9 гл. 4 розділ VII ППБУ) (п. 22 Акта від 06.08.2021 № 46).

23. Споруджувані будинки, тимчасові споруди, а також будівельний майданчик не забезпечено первинними засобами пожежогасіння у відповідності до вимог (п. 4.6, п. 4.48 гл. 4 розділ VII ППБ) (п. 23 Акта від 06.08.2021 № 46).

24. Не проведено замір опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (п. 1.20 гл. 1 розділ IV ППБ) (п. 24 Акта від 06.08.2021 № 46).

25. До початку основних будівельних робіт новобудова не забезпечена протипожежним водопостачанням від пожежних гідрантів на водогінній мережі або з резервуарів (водойм) (відсутнє підтвердження) (п. 4.47 гл. 4 розділ VII ППБУ) (п. 25 Акта від 06.08.2021 № 46).

26. Не призначено наказом відповідальних за пожежну безпеку осіб від замовника і генпідрядної організації, а тому на об`єкті та окремих ділянках не виконують вимоги пожежної безпеки. Відповідні особи не пройшли навчання, протипожежний інструктаж та перевірку знань з питань пожежної безпеки (п. 4.1, п. 4.2, п. 4.3 гл. 4 розділ VII ППБ; п. 15, п. 16, п. 20 розділ II ППБ) (п. 26 Акта від 06.08.2021 № 46).

27. Не передбачено влаштування у житловому будинку захисних споруд цивільного захисту або споруд подвійного призначення у відповідності до вимог (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 5.50 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки») (п. 28 Акта від 06.08.2021 № 46).

28. Будівництво житлового будинку з умовною висотою понад 26,5 м ведеться на території, яка не знаходиться у радіусі обслуговування пожежного депо забезпеченого спеціальною технікою (автопідіймачами, автопідйомниками) для рятування людей з поверхів, що розміщено вище вказаної відмітки (ч. 5 ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 15.3.12 розділ 15 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій») (п. 29 Акта від 06.08.2021 № 46) (а.с. 13-21).

Примірник акта перевірки від 06.08.2021 № 46 вручено директору ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» Юшкову Г.О., про що свідчить його особистий підпис на примірнику останнього.

06.08.2021 позивачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 33, який вручено для виконання директору Товариства Юшкову Г.О. (а.с. 35-39).

У зв`язку із не усуненням виявлених перевіркою порушень, ГУ ДСНС у Вінницькій області 26.10.2021 звернулося до суду із даним позовом, акцентуючи, при цьому, увагу на десяти із двадцяти восьми порушеннях вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, що становлять загрозу життю й здоров`ю людей, а саме:

1. порушення щодо улаштування, утримання та експлуатації електромереж, відсутність блискавкозахисту - створює загрозу виникнення пожежі від дії теплових проявів електричної енергії;

2. не відповідність значень класів вогнестійкості окремих будівельних конструкцій будинку і максимальних значень груп поширення вогню по них (зокрема конструктивних елементи верхнього та цокольного поверхів, що виготовлені з дерев`яних та металевих елементів) - під час пожежі може призвести до обвалення конструкцій, що унеможливлює евакуацію людей у разі виникнення небезпечної події на об`єкті;

3. не відокремлення простору коридорів від сходової клітини дверима з пристроями самозачинення та ущільнення в притулі, відсутність нормативних вікон, що відчиняються на поверхах сходової клітини, відсутність системи димовидалення у коридорах у разі виникнення пожежі на одному з поверхів - спричинить швидке розповсюдження продуктів горіння по всьому простору сходової клітини та інших поверхах;

4. порушення щодо улаштування евакуаційних виходів з квартир та виходу з підвального поверху - створює перешкоду для безпечної евакуації людей в разі виникнення пожежі;

5. недотримання протипожежних відстаней між будівлями і спорудами на території будівельного майданчика, а також використання горючих матеріалів теплової ізоляції будинку та зовнішнього опорядження - сприяє швидкому розповсюдженню полум`я на будівлі, що розташовані поруч;

6. порушення щодо влаштування проїздів для пожежних автомобілів можуть стати причиною недоставляння особового складу та необхідної аварійно-рятувальної та спеціальної техніки до місця виникнення небезпечної події;

7. відсутність системи протипожежного захисту для будівель з умовною висотою понад 26,5 м - перешкоджає швидкому виявленню та гасінню пожежі, повідомленню (оповіщенню) про неї, а також оперативній евакуації людей на ранній стадії виникнення пожежі;

8. відсутність у підвальному поверсі протипожежних перегородок, зниження рівня вогнестійкості вхідних дверей до квартир, не виділення в окремий протипожежний відсік приміщення паркінгу від житлової та громадської частини будинку протипожежними стінами - сприяє швидкому розповсюдженню полум`я у разі виникнення пожежі;

9. відсутність (недостатність) на об`єкті первинних засобів пожежогасіння, запасу води для цілей зовнішнього протипожежного водопостачання - унеможливлює здійснення своєчасної ліквідації пожежі;

10. відсутність нормативно розташованого пожежного депо, відповідних проїздів для пожежної автотехніки - у разі виникнення надзвичайної ситуації спричинить до збільшення часу приїзду аварійно-рятувальної техніки, неможливості розміщення даної техніки та проведення робіт по евакуації майбутніх мешканців з поверхів за допомогою техніки призначеної для роботи на висоті, що створить загрозу життю й здоров`ю для мешканців даного житлового будинку та унеможливить здійснення своєчасної ліквідації пожежі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як замовник будівництва, несе обов`язок із забезпечення дотримання законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки під час будівництва об`єкта «Житловий будинок з приміщеннями торгово офісного призначення (будівництво) по вулиці Стрілецька, 1 в місті Вінниця», позаяк порушення правил пожежної та техногенної безпеки в будь-якому випадку прямо чи опосередковано створюють загрозу життю та здоров`ю людини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

У відповідності до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно вимог частини десятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Частиною сьомою статті 7 вказаного Закону закріплено, що на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до частин першої та другої ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Статтею 66 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок до закону.

У відповідності до частини другої ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

З огляду на вказане, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки має право на звернення до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина друга статті 70 Кодексу цивільного захисту України).

Аналогічні положення викладено у приписах частини п`ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Таким чином, застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час проведення перевірки встановлено ряд порушень, які зазначені в Акті перевірки від 06.08.2021 № 46, в якому задокументовано перелік із двадцяти восьми пунктів порушень норм законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки під час проведення робіт із будівництва житлового будинку.

Обгрунтовуючи власну позицію позивач акцентував особливу увагу на десяти виявлених порушеннях, кваліфікуючи їх як такі, що створюють реальну загрозу життю й здоров`ю людей, оскільки можуть призвести до надзвичайних ситуацій, пожеж та аварій на об`єкті перевірки.

Судова колегія, надаючи оцінку об`ктивності позивача в питанні оцінки виявлених порушень позивача, враховує, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Так, згідно з п. 24 частини першої ст. 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до вимог пункту 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457 (далі - Класифікатор) «надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров`ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об`єкті, ведення там господарської діяльності".

У відповідності до п. 26 частини першої ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Відповідно до визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до обпечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Згідно з вимогами пункту 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Отже, пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає як при наявності порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, так і за наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від наслідків такого порушення, що підвищують ризик виникнення пожеж та шкідливого впливу небезпечних чинників при пожежі, яка уже виникла.

Таким чином, підставами для застосування заходів реагування в першу чергу є наявність встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

При цьому, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417 затверджено Правила пожежної безпеки в Україні, які є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

У силу вимог пунктів 1, 2, 3 розділу ІІ Правил пожежної безпеки в Україні, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств та об`єктів.

Керівник підприємства повинен визначити обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту.

Обов`язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту передбачаються у посадових інструкціях, обов`язках, положеннях про підрозділ.

На кожному об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) повинен бути встановлений протипожежний режим.

В даному випадку, аналіз описаних порушень дає підстави суду апеляційної інстанції погодитись з висновком суду першої інстанції, що останні створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на будівництві, а також особам, які можуть залучатися до гасіння виниклої пожежі. Це вказує на обґрунтовані підстави для задоволення позову ГУ ДСНС у Вінницькій області та застосування щодо відповідача заходів реагування.

У той же час, вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Втім, такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відтак, існування (не усунення) хоча б одного з порушень, встановлених Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №823/589/16.

Як відзначено вище, під час проведення перевірки згідно Акту від 06.08.2021 №46 позивачем було встановлено 28 порушень вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення проведення будівництва об`єкту будівництва «Житловий будинок з приміщеннями торгово офісного призначення (будівництво) по вулиці Стрілецька, 1 в місті Вінниця» шляхом зупинення роботи будівельного майданчика є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

У свою чергу, жодних доказів того, що відповідачем було усунуто порушення, встановлені контролюючим органом у Акті перевірки від 06.08.2021 №46 до суду надано не було.

Посилання апелянта на документи, що надавались суду першої інстанції в підтвердження усунення виявлених порушень, колегія суддів оцінює критично, так як останні не підтверджують факту усунення жодного із виявлених перевіркою порушень вимог законодавства, а лише підтверджують наміри відповідача у майбутньому вжити заходів щодо усунення порушень задокументованих Актом перевірки від 06.08.2021 № 46.

Доказів реального усунення порушень, задокументованих в Акті від 06.08.2021 № 46 у розрізі кожного з виявлених порушень відповідачем не надано.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції принципу пропорційності ініційованих позивачем заходів реагування, то судова колегія зазначає, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівнянні з інтересом відповідача та пов`язаними із ними інтересами інших осіб у використанні об`єкту будівництва.

До того ж, застосування заходів реагування має тимчасовий характер, період дії яких залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Аналогічна висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.12.2018 по справі № 826/13896/16, від 05.02.2020 по справі № 160/1739/19, від 27.02.2020 по справі № 560/2619/19.

У той же час, відповідач не позбавлений можливості у встановленому порядку звернутися з заявою до позивача про скасування заходів реагування, застосованих рішенням суду, після усунення всіх виявлених порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Наразі, відповідач не звертався до позивача із заявою про проведення повторної перевірки, а до суду не надходило акту повторної перевірки для підтвердження усунення порушень, зафіксованих в акті перевірки від 06.08.2021 №46.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності підстав для повного задоволення вимог адміністративного позову та застосування до відповідача вказаного заходу реагування у сфері державного контролю (нагляду), оскільки порушення правил пожежної та техногенної безпеки в будь-якому випадку прямо чи опосередковано створюють загрозу життю та здоров`ю людини.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДО СТРОЙ» залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.