Справа № 640/22054/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року, суддя Головань О.В., у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 15 жовтня 2019 року, яким встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтями 201 та 120 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних та застосовано до позивача штраф у сумі 1 110 7255, 50 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення підпунктів 44.1, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України призначено штрафні санкції на суму 510,00 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення підпункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 510,00 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення статті 3 пункту 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" призначено штрафні санкції на суму 1,00 гривня;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення пункту 181.1 статті. 181, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 988120,00 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 108265,95 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 8541,56 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 193785,98 гривень;

- № від 15 жовтня 2019 року, яким за порушення пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 2325386,61 гривень;

- № від 07 жовтня 2019 року, яким за порушення статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" донараховано 330185,53 гривень єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та призначено штрафні санкції на суму 61561,07 гривень;

- № від 07 жовтня 2019 року, яким за порушення частини 10 пункту 2 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" призначено штрафні санкції на суму 133,56 гривень.

Також позивач просив визнати протиправною та скасувати вимогу податкового органу про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2019 року №Ф-47 в розмірі 330185,53 гривень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року скасовано. Справу № 640/22054/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2021 року справу №640/22054/19 передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Головань О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 07 лютого 2022 року о 09:00 год.

До судового засідання 07 лютого 2022 року позивач не з`явився.

Поштове відправлення з копією ухвали про прийняття справи до провадження повернулося до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Клопотань та звернень щодо відсутності в судовому засіданні, а також щодо розгляду справи за відсутності позивача не подано.

У судовому засіданні 07 лютого 2022 року оголошено перерву на 14 березня 2022 року, проте судове засідання 14 березня 2022 року не відбулося та наступне засідання було призначене на 11 липня 2022 року о 11:30 год, про що представника позивача було повідомлено телефонограмою.

11 липня 2022 року позивач в судове засідання не з`явився. Клопотань та звернень щодо відсутності в судовому засіданні, а також щодо розгляду справи за відсутності позивача не подано.

Наступне засідання було призначене судом на 01 серпня 2022 року о 11:00 год.

01 серпня 2022 року позивач не з`явивсяв судове засідання.

Згідно інформації з сайту АТ "Укрпошта" поштове відправлення за № 640 з повісткою на 01 серпня 2022 року не вручене під час доставки: інші причини. Клопотань та звернень щодо відсутності в судовому засіданні, а також щодо розгляду справи за відсутності позивача не подано.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився та причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 2 ст. 44 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Так, з документів наданих до апеляційної скарги вбачається, що 08 липня 2022 року через «Електронний суд» представником позивача було подано клпотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, яке повинно було відбутись 11 липня 2022 року, що не було враховано судом першої інстанції. Вказана обставина підтверджується скриншотом з електронного кабінету представника позивача сформованого системі «Електронний суд».

Водночас, колегія суддів зазначає, що судові повістки про виклик сторони позивача в судові засідання, що призначенні на 11 липня 2022 року та 01 серпня 2022 року, представник позивача отримані після закінчення судових засідань через систему «Електронний суд», а саме, 22 серпня та 30 серпня 2022 року, що також підтверджується скриншотом з офіційного сайту «Електронний суд».

Окрім того, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повістка про судове засідання на 01 серпня 2022 року направлена на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не вручене під час доставки. Причини не зазначені (а.с. 157).

Отже, матеріали справи свідчать, що позивач чи його представник не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду судової справи призначеної на 01 серпня 2022 року, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Так, Конституційний Суд України у пунктах 2, 2.1 Рішення від 6 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 також зазначив, що приписи статті 8, частини першої статті 55 Конституції України зобов`язують державу гарантувати на законодавчому рівні кожному можливість реалізації його права на судовий захист. Законодавець має встановити такий обсяг права осіб на судовий захист, який забезпечував би його дієву реалізацію, а відмова судів у реалізації такої можливості може призвести до порушення гарантованого Конституцією України права на судовий захист. Гарантуючи судовий захист із боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За юридичною позицією Конституційного Суду України право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя.

Також, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golderv. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про незаконність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року щодо залишення позовної заяви без розгляду, оскільки відсутні належні докази повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи №640/22054/19.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначену ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року скасувати, а справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 18 жовтня 2022 року.