Справа № 420/23657/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 420/23657/21

адміністративне провадження № К/990/26109/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, у якому з урахуванням уточнення просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії №6 від 07.10.2021 про не успішне проходження атестації ОСОБА_1 та вважати проходження атестації успішним;

- визнати протиправним та скасувати наказ керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Одеської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на рiвнозначнiй посаді начальника Управління Одеської обласної прокуратури;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 30.10.2021 по день фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії від 07.10.2021 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Одеської області та органів прокуратури;

- поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 01 листопада 2021 року;

- стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01.11.2021 по 22.04.2022 в сумі 62 154 грн 07 коп.;

- в іншій частині позовних вимог суд відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 повернуто особі, яка їх подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки відповідачем не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктами 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, для касаційного оскарження.

26 вересня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на пункти 1, 2 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, проте на обґрунтування зазначених підстав посилається лише на необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №120/3458/20-а, від 07.10.2021 у справі №640/449/20, від 27.10.2021 у справі №340/3563/20, від 02.11.2021 у справі №120/3794/20-а та від 09.11.2021 у справі № 640/476/20, щодо виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції на перевірку декларацій прокурорів та обов`язкового отримання висновку НАЗК під час проходження прокурором атестації. Необхідність відступлення від висновків, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, скаржник мотивує схожістю процедури проведення співбесіди прокурорів та суддів на відповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, у зв`язку з чим вважає правильним застосування практики Верховного Суду у справах №800/409/17, №800/328/17, №800/248/17, №800/264/17, №800/354/17, яка, на думку скаржника, є релевантною.

Суд зазначає, що у разі оскарження рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували б підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому слід зауважити, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Однак зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами при вирішенні спору не застосовувались висновки Верховного Суду, від яких скаржник просить Суд відступити. Крім того, скаржником не зазначено належного обґрунтування необхідності відступлення від правового висновку, викладеного у зазначених ним постановах Верховного Суду.

Також Судом враховано, що зазначеним доводам скаржника вже було надано правову оцінку в ухвалі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі №420/23657/21 (касаційне провадження №К/990/24254/22). Водночас, звертаючись із касаційною скаргою повторно, скаржником не прийнято до уваги наданих Судом роз`яснень.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд також критично оцінює посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 3 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки скаржником не наведено жодних доводів на обґрунтування зазначених підстав.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбаченої статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

За таких обставин клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та клопотання про зупинення виконання судових рішень у справі не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська