Справа № 360/3299/21.Ухвалою апеляційного суду від 22 лютого 2022 року
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року справа №360/3299/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року (повне судове рішення складено 17 січня 2022 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3299/21 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання дій відповідача протиправними в порядку виконання судового рішення відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справі № 360/3299/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошових коштів з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яка полягає у невиконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 № 360/3299/21;

- направити окрему ухвалу в порядку статті 249 КАС України на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та (або) Пенсійного фонду України з метою вчинення заходів (в межах повноважень) задля виконання рішення суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними в порядку виконання судового рішення (стаття 383 КАС України) у справі № 360/3299/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошових коштів - повернуто заявнику, з підстав, передбачених абзацом другим частини п`ятої статті 383 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наполягає на тому, що законом прямо не передбачено ставки судового збору за подання заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Відповідно частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Частиною шостою статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

З матеріалів поданої заяви убачається, що ОСОБА_1 не сплачено судовий збір у встановленому Законом розмірі, тому місцевий суд дійшов висновку, що заява позивача не відповідає критеріям, визначеним в пункті 9 частини другої статті 383 КАС України.

Такий висновок суд апеляційної інстанції вважає помилковим.

Колегія суддів зазначає, що Законом № 3674-VI встановлено вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору. Оскільки вказаним Законом прямо не передбачено, що за оскарження ухвали, що стосується питання встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, має бути сплачено судовий збір, немає підстав зобов`язувати сторони судового процесу витрачати додаткові кошти.

У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 440/207/19 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для сплати судового збору за звернення до суду із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення (у постанові суд зазначив, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, помилково порівняв підстави, умови, розмір і порядок сплати судового збору за подання адміністративного позову та за подання заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення. Отже, апеляційний суд створив додаткові умови доступу до правосуддя у вигляді вимоги сплатити судовий збір за подання вказаної заяви).

Основна аргументація Верховного Суду полягає в тому, що Закон № 3674-VI установлює вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору. При цьому приписами статті 4 Закону № 3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, отже, за законом на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Відтак, на думку апеляційного суду, в теперішній час, - до врегулювання ставки судового збору у спеціальному законі судовий збір не справляється за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, повертаючи заяву, діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року скасувати, справу № 360/3299/21 направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення 18 жовтня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук