Справа № 606/1756/22
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1756/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: судді Мельник А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просив скасувати постанову серії БАД №645190 від 23.09.2022 по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн за ч. 1,4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувану постанову було винесено незаконно, оскільки вимогу позивача про надання законних та допустимих доказів щодо вчинення ним правопорушення працівниками поліції було проігноровано, оскільки таких, на думку позивача, не існує, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 23.09.2022 о 17 год 48 хв. керував транспортним засобом. Пояснення щодо визнання своєї вини у постанові записані ОСОБА_1 через те, що працівники поліції вказували, що вони арештують автомобіль. Крім того, вказав, що при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, чим порушено процедуру розгляду справи. Враховуючи вказане, вважає постанову від 23.09.2022 незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання на 20.10.2022.

14.10.2022 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки 23.09.2022 інспектором СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Душенко Н.І. було було винесено оскаржувану постанову за ч.1 та ч.4 ст.126 КУпАП на накладено штраф на ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керувати відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області 16.06.2022. Доводи позивача вважає безпідставними, оскільки останній, згідно відеозапису, визнав факт керування транспортним засобом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У відзиві на позов представник відповідача також просить справу розглянути за його відсутності. До вказаного відзиву на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення було додано диск із відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери працівників поліції.

У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС Україниу разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

23.09.2022 інспектором СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Душенком Н.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД№645190, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1,4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 23.09.2022 о 17 год 48 хв. на а/д М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине біля с.В.Ходачків водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Вольцваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 16.06.2022 Теребовлянським районним судом на 1 рік був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, а також здійснював рух на транспортному засобі, при цьому не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1Б ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,4 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАД №645190 від 23.09.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, а саме накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 2.1а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом 2.1б ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач дійсно керував, у вказані в оскаржуваній постанові час та місці, транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом та не маючи при собі реєстраційного документу на транспортний засіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які, на думку відповідача, містять інформацію про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1 а, 2.1б ПДР.

Під час розгляду справи судом досліджено вказані відеозаписи. На відеозаписі із реєстратора патрульного автомобіля зафіксовано лише силует автомобіля, що перебуває в русі, однак з відеозапису неможливо ідентифікувати автомобіль, колір, марку, номерний знак, і тим більше, хто керував транспортним засобом. На відеозаписі із нагрудної камери працівника поліції відображено лише розгляд поліцейським справи про адміністративне правопорушення, при цьому, працівниками поліції було озвучено, що підставою для зупинки автомобіля позивача є повідомлення громадян на лінію 102 про порушення ним ПДР. Доказів вказаного суду надано не було. Вказаний відеозапис розпочато в момент, коли транспортний засіб позивача був припаркований на узбіччі дороги, позивач знаходився ззаду автомобіля та неодноразово зазначав про те, що транспортним засобом він не керував. Пізніше, в процесі оформлення працівниками поліції матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останній вину визнавав та підтверджував керування ним транспортним засобом. Разом з тим, відеозаписом не зафіксовано рух транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач. Факту керування позивачем транспортним засобом, перебування за кермом у процесі руху, переміщення тощо не зафіксовано.

У пункті 7 оскаржуваної постанови "до постанови додається" не зазначено жодного доказу вчинення позивачем правопорушення, разом з тим, у вказаній графі міститься письмове пояснення ОСОБА_1 наступного змісту: "зобов`язуюсь виправитись більше такого не повториться вину визнаю порушив".

Однак, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Водночас, суд зауважує, що з долучених до матеріалів справи відеозаписів неможливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст.126 КУпАП, оскільки відеозаписом не зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом, на що вказував позивач.

Вказане виключає можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст.126 КУпАП, у виді порушення п.п. 2.1 а, 2.1б ПДР.

Також, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Крім того, на думку суду, доводи відповідача про визнання своєї вини позивачем у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів, зокрема, відеофіксації саме події правопорушення, та не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17.

В силу положень частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша та друга статті 76 КАС України передбачають, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, будь-які належні, достовірні та достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст. 126 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі статті 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 72-77,90,139,241-246,255,268,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №645190 від 23.09.2022, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп, сплачений при поданні позову до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, .

Повний текст рішення складено та підписано 20 жовтня 2022 року.

Суддя А.В. Мельник