Справа № 460/15213/22
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022 року м. РівнеСправа №460/15213/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить: визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язати призначити, провести нарахування та виплачувати пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 16.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач постійно проживає на території радіоактивного забруднення. В грудні 2021 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, що проживає на території, яка до 01.01.2015 відносилася до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона). Проте, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що позивачем не виконані умови зниження пенсійного віку, передбачені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить лише 2 роки 1 місяць 17 днів (за необхідних 4 роки). В квітні 2022 року позивач повторно звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 вищевказаного Закону, при цьому, крім іншого, додатково надав рішення суду у справі №555/122/22, яким встановлено факт його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4 зона) у період з 03.12.1987 по 05.11.1990. Проте, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії з аналогічних підстав. При цьому, відповідач зазначив, що період з 03.12.1987 по 05.11.1990 не враховано до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки в цей період заявник працював в населеному пункті, який не відноситься до забрудненої території; а резолютивна судового рішення не містить рішень зобов`язального характеру щодо врахування цього періоду при визначенні права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Позивач вважає, що набув право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, а тому відповідач протиправно відмовив в призначенні такої пенсії, чим порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 13.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у позивача додаткові докази. Відповідачу встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зазначив, що наданими позивачем документами підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 - 2 роки 1 місяць 17 днів (за необхідних 4 роки), що недостатньо для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. При цьому, період з 03.12.1987 по 05.11.1990 не враховано до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки в цей період позивач працював в населеному пункті, який не відноситься до забрудненої території. Будь-яких зобов`язань щодо призначення позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судовим рішенням у справі №555/122/22 на органи Пенсійного фонду не покладено. Таким чином, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, оскільки не підтверджено період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бронне Березнівського району Рівненської області.

Відповідно до довідки Малинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21.04.2022 №1-179 позивач у періоди з 20.11.1987 по 02.12.1987 та з 06.11.1990 по 12.12.1994 проживав в с. Бронне Рівненського (колишнього Березнівського) району Рівненської області.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 18.03.2022 у справі №555/122/22, яке набрало законної сили 19.04.2022, встановлено факт проживання ОСОБА_1 в с. Бронне Рівненського (колишнього Березнівського) району Рівненської області в період з 03.12.1987 по 05.11.1990.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В грудні 2021 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 23.12.2021 №1700-0204-8/53907 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомлено позивача, що його заява не підлягає задоволенню, оскільки ним не виконані умови зниження пенсійного віку, передбачені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить лише 2 роки 1 місяць 17 днів (за необхідних 4 роки).

В квітні 2022 року позивач повторно звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону.

Листом від 29.04.2022 №1700-0204-8/21109 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомлено позивачу, що його заява не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до поданих ним документів не підтверджується право на зниження пенсійного віку, тобто, станом на 01.01.1993 підтверджено період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю 2 роки 2 місяці 8 днів при необхідних 4 роки. При цьому, період з 03.12.1987 по 05.11.1990 не враховано до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки в цей період заявник працював в населеному пункті, який не відноситься до забрудненої території, а резолютивна частина рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 18.03.2022 у справі № 555/122/22 не містить рішень зобов`язального характеру щодо врахування цього періоду при визначенні права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106, с. Бронне Березнівського району Рівненської області відноситься до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії не може перевищувати 5 років.

Матеріалами справи (довідкою Малинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21.04.2022 №1-179, рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 18.03.2022 у справі №555/122/22) стверджено, що у періоди з 20.11.1987 по 12.12.1994 (5 років 1 місяць 10 днів) позивач постійно проживав в с. Бронне Рівненського (колишнього Березнівського) району Рівненської області, яке до 2015 року відносилося до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд зауважує, що правове значення в спірній ситуації має період проживання особи в зоні радіоактивного забруднення по 01.01.1993 (а не по 12.12.1994, як доводить позивач).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проживання позивача на вказаній території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Оскільки у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач не проживав в зоні гарантованого добровільного відселення, то він не має права на зарахування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

Відтак, проживання особи загалом 5 років 1 місяць 10 днів у період з 01.08.1986 до 01.01.1993 у населеному пункті, який до 2015 року відносився до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю, надає такій особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 3 повні роки проживання в такій зоні.

Водночас, оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

За змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Крім того, відповідно до п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Порядок №551 не передбачає видачу посвідчень особам, які проживали на території, що до 01.01.2015 відносилася до зони посиленого радіологічного контролю.

Водночас, згідно з п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (який був чинним до набрання чинності Порядком №551) (далі Порядок №51) передбачено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 чітко визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Однак, посвідчення відповідної категорії, зокрема, серії В (категорія 4), що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, позивач до позовної заяви не додав. В позовній заяві позивач не вказував про наявність у нього такого статусу.

Ухвалою від 13.05.2022 судом витребувано у позивача посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідної категорії, видане на його ім`я. Проте, зазначеного доказу позивачем суду не надано.

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що учасник судового процесу - суб`єкт владних повноважень повинен доводити правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності виключно в адміністративних справах про їх оскарження. Водночас, інший учасник судового процесу не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги чи заперечення. Тобто обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а розподілений в залежності від вимог та заперечень.

У даному випадку обов`язок доказування належності до категорії осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а також факту проживання на територіях радіоактивного забруднення, належить позивачу, в той час як відповідач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, позивач не підтвердив належними, допустимими та достовірними доказами наявність у нього статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та, як наслідок, не підтвердив наявність у нього права користування пільгами, визначеними Законом №796-ХІІ, в тому числі й пільгою на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 вказаного Закону.

При цьому, суд враховує, що відсутність у позивача посвідчення потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи не була підставою для відмови у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Законом №796-ХІІ.

Відтак, за умови документального підтвердження статусу потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС та наявності необхідної кількості страхового стажу позивач набуде право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік в 59 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (грудень 2021 року) він досяг віку 55 років.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не досяг необхідного віку для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 19 жовтня 2022 року.

Суддя Н.О. Дорошенко