Справа № 480/4122/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2022 року Справа № 480/4122/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4122/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 04.11.2021 №167, щодо відмови ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із смертю чоловіка позивача та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від шлюбу у них є спільний син ОСОБА_2 2005 року народження. ОСОБА_3 - сержант запасу проходив військову службу у військовому резерві, перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2021 року №185/ДСК та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12 травня 2021 року №8 з 12 травня 2021 року сержант запасу ОСОБА_3 був призваний для проходження військових зборів, зарахований на всі види забезпечення та призначений на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
Перед призовом на військові навчальні збори ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.04.2021 чоловік позивача пройшов військово-лікарську комісію, якою був визнаний придатний до проходження навчальних зборів. У зазначений час, він скарг на здоров`я не мав. Знаходячись на навчальних зборах з підрозділами територіальної оборони на території військової частини НОМЕР_2 , приблизно о 07 год. 15 хвилин, 22.05.2021 ОСОБА_3 звернувся в медичний пункт військової частини по медичну допомогу із скаргами на погане самопочуття - сильний головний біль. В медичному пункті військової частини йому поміряли температуру та артеріальний тиск, після цього наказали направлятися до свого підрозділу для подальшого виконання планів навчальних зборів. Однак, йому ставало все гірше, та він наполіг на тому, щоб йому викликали швидку допомогу. Лікарями швидкої допомоги, мого чоловіка було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проведення відповідного огляду у лікаря-спеціаліста. В Роменській ЦРЛ, чоловік позивача був оглянутий лікарем-неврологом та йому було встановлено діагноз «шийний остеохондроз, вторинний корінцевий синдром стадія загострення». Після цього він повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 для подальшої участі у навчальних зборах з резервістами.
Цього ж дня, близько 11 години, ОСОБА_3 звернувся до командування військової частини НОМЕР_2 з приводу отримання дозволу на проходження медичного огляду у м. Суми, оскільки краще йому не ставало. Вказаний дозвіл був наданий, та він направився для проведення медичного огляду у м. Суми.
22.05.2021 в медичному центрі «Флоріс» м. Суми, чоловік позивача зробив комп`ютерну томограму головного мозку, за результатом якої було діагностовано ознаки обширного інфаркту лівої гемісфери головного мозку в басейні CM А за ішемічним типом. У зв`язку із цим, цього ж дня, він був госпіталізований до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР, де знаходився на лікуванні в відділенні інтенсивної терапії до 29.05.2021. 29 травня 2021 року перебуваючи в КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР ОСОБА_3 помер. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №69 від 31 травня 2021 року хвороба що призвела до смерті: набряк головного мозку, інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії.
З початку проходження зборів та протягом часу перебування на лікуванні, чоловік позивча був зарахований до списків особового складу та перебував на усіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 та був виключений зі списків лише після його смерті.
Витягом з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців встановлено, що захворювання сержанта ОСОБА_3 1978 року народження - «Інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії. Набряк головного мозку», яке призвело до смерті 29.05.2021 пов`язане з проходженням військової служби.
Враховуючи те, що чоловік позивача захворів під час проходження зборів знаходячись на території військової частини, в результаті цього помер та з огляду на положення Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ОСОБА_4 звернулася із заявою про отримання одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України.
Однак, протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 листопада 2021 року №167 позивачу та її сину було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Своє рішення відповідач обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 не виконував обов`язки військової служби, оскільки він по-перше, перебував на лікуванні, тобто був звільнений від виконання обов`язків військової служби, а по-друге, смерть настала після закінчення зборів.
На переконання позивача, такі дії відповідача є протиправними, такими, що суперечать Конституції України в також положенням Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. Враховуючи що чоловік позивача захворів під час проходження навчальних зборів, перебуваючи в розташуванні військової частини, тобто під час виконання обов`язків служби у військовому резерві, в результаті даної хвороби був госпіталізований та помер; на момент смерті перебував у списках особового складу військової частини та факт смерті під час проходження зборів не заперечується представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проводили службове розслідування, тому відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу та сину одноразової грошової допомоги - є протиправною.
Ухвалою суду від 23.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що виходячи з наданих на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, документів було встановлено, що захворювання сержанта запасу ОСОБА_3 , яке призвело до його смерті, пов`язане з проходженням військової служби, але його смерть настала не під час виконання обов`язків військової служби. А отже, дія норми підпункту 3 пункту 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на дату смерті чоловіка позивачки) на випадок з ОСОБА_3 не розповсюджується, у зв`язку з чим позивач та її син не мають права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. В свою чергу, є очевидним, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову ОСОБА_1 та сину в призначенні одноразової грошової допомоги (Протокол засідання Комісії Міністерства оборони України № 167 від 04.11.2021 року (пункт 1)) є обґрунтованим та законним.
Крім того, відповідач наголосив, що позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги є втручанням в дискреційні повноваження Міноборони та не підлягає задоволенню.
Ухвалою суду від 21.09.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 19). Від шлюбу у них є спільний син ОСОБА_2 2005 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (зв. бік а.с. 89).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20 квітня 2021 року №185/ДСК та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12 травня 2021 року № 8 (а.с. 27) з 12 травня 2021 року сержант запасу ОСОБА_3 був призваний для проходження військових зборів, зарахований на всі види забезпечення та призначений на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
22.05.2021 через різке погіршення самопочуття та після того, як в медичному центрі «Флоріс» м. Суми за результатом комп`ютерної томограми головного мозку у ОСОБА_3 було діагностовано ознаки обширного інфаркту лівої гемісфери головного мозку в басейні CMА за ішемічним типом, ОСОБА_3 був госпіталізований до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР, де знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії до 29.05.2021, що підтверджується листком непрацездатності від 31.05.2021 (зв. бік а.с. 84).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20 квітня 2021 року №185/ДСК та на підставі п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 травня 2021 року № 22 (а.с. 28-34) сержант запасу ОСОБА_3 вважався таким, що перебуває в списках військової частини, у зв`язку із хворобою.
29 травня 2021 року, перебуваючи в КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 20).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №69 від 31 травня 2021 року хвороба що призвела до смерті ОСОБА_3 : набряк головного мозку, інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії (а.с. 23-24).
На підставі п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.06.2021 № 25 (а.с. 79) сержант запасу ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу 30 травня 2021 року у зв`язку із смертю.
Витягом з протоколу № 420 від 02.08.2021 засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців встановлено, що захворювання сержанта ОСОБА_3 1978 року народження - «Інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії. Набряк головного мозку», яке призвело до смерті 29.05.2021 пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 26).
31.08.2021 ОСОБА_1 звернулась через ІНФОРМАЦІЯ_6 до Міністерства оборони України із заявою, в якій просила призначити та виплатити ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із смертю чоловіка позивача та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори (зв. бік а.с. 76).
Як встановлено із витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 167 від 04.11.2021 (пункт 1), розглянувши подані документи, Комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування свого рішення Комісія Міністерства оборони України зазначила, що згідно з висновком Регіональної ВЛК від 02.08.2021 № 420, причиною смерті є захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби. Строк закінчення зборів - 26.05.2021. ОСОБА_3 не виконував обов`язки військової служби, оскільки він по-перше, перебував на лікуванні, тобто був звільнений від виконання обов`язків військової служби, а по-друге, смерть настала після закінчення зборів (а.с. 17).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII, у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Положеннями статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога, ОГД), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами частини 2 даної статті визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
Згідно із ст. 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1 -3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2 статті 16-1 Закону №2011-XII).
Згідно положень частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975) пунктом 3 якого визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із п. 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Пунктом 5 Порядку № 975 встановлено, що призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Враховуючи зазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_1 , та її неповнолітній син - ОСОБА_2 , мають право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), у зв`язку із смертю чоловіка та батька сина, - військового резервіста, яка настала під час проходження ним навчальних зборів (виконання обов`язків служби у військовому резерві).
Відмовляючи у призначенні позивачу та її сину одноразової грошової допомоги, відповідач виходив з того, що ОСОБА_3 не виконував обов`язки військової служби, оскільки він по-перше, перебував на лікуванні, тобто був звільнений від виконання обов`язків військової служби, а по-друге, смерть настала після закінчення зборів.
Проте, такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Як зазначалося вище, підставою для виплати одноразової грошової допомоги (п. 3 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей) є загибель (смерть) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Тобто визначається дві підстави для призначення одноразової грошової допомоги: загибель (смерть) військовозобов`язаного або резервіста під час виконання обов`язків військової служби або обов`язків служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 1 статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.
Приписами ч. 2 статті 29 зазначеного Закону встановлено, що права та обов`язки військовозобов`язаних під час проходження зборів та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві встановлюються цим Законом, іншими нормативно- правовими актами.
Порядок виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби у військовому резерві врегульований Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженим Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року № 618/2012.
Відповідно до п. 8 даного Положення встановлено, що початком проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день видання наказу керівника органу військового управління, командира (начальника) військової частини (установи) (далі - командир (начальник) військової частини (установи)) про прийняття (зарахування) громадянина на службу у військовому резерві і призначення на посаду, яка комплектується резервістами.
Указом Президента України від 06 червня 2014 року №502/2014 були внесені зміни до Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року № 618/2012, відповідно до яких у тексті Положення слова «проходження підготовки, зборів», «проходження навчальних та перевірочних зборів», «проходження підготовки та зборів», «проходження підготовки чи зборів», «проходження підготовки або зборів» замінено словами «виконання обов`язків служби у військовому резерві». Тобто поняття «виконання обов`язків служби у військовому резерві» прийшло на заміну понять: «проходження підготовки, зборів» та «проходження навчальних та перевірочних зборів».
Таким чином, під час проходження навчальних зборів, які проводилися ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 виконував обов`язки служби у військовому резерві.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12 травня 2021 року №8 з 12 травня 2021 року сержант запасу ОСОБА_3 був призваний для проходження військових зборів. Тобто, з цього часу він почав виконання обов`язків служби у військовому резерві.
Приписами п. 9 Положення встановлено, що резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки служби у військовому резерві:
1) на території військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, або в іншому місці її проходження протягом службового (навчального) часу, включаючи заняття, перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування до місця виконання обов`язків служби у військовому резерві або зі служби, під час службових поїздок;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там передбачено обов`язками резервіста або наказом відповідного командира (начальника) військової частини (установи).
На переконання суду, на момент смерті сержант запасу ОСОБА_3 залишався таким, що виконує обов`язки служби у військовому резерві з огляду на наступні обставини.
ОСОБА_3 відчув погіршення самопочуття, та у нього виникли проблеми зі здоров`ям, саме під час проведення навчальних зборів, перебуваючи на території розташування військової частини НОМЕР_2 , після цього за результатом проведення медичного обстеження був госпіталізований та згодом, знаходячись у лікарні, помер. Варто зазначити що до початку зборів, він скарг на здоров`я не мав та постановою ВЛК від 11.05.2021 № 56 (а.с. 83), був визнаний придатним для проведення зборів, тобто захворювання, яке спричинило його смерть виникло саме під час проходження зборів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12 травня 2021 року №8 ОСОБА_3 , як резервіст, який прибув для проходження зборів, був прийнятий та зарахований на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.05.2021 №22 (пункт 4) «вважати такими, що перебувають в списках військової частини» у зв`язку із хворобою сержант запасу ОСОБА_3 . Тобто, його не було виключено зі списків особового складу частини на час закінчення зборів, а він був виключений зі списків особового складу військової частини лише після смерті.
За фактом смерті ОСОБА_1 комісією, призначеною наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 , керуючись положеннями Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 року (Інструкція діяла на момент смерті ОСОБА_3 ), був оформлений Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) (а.с. 35-39).
Відповідно до п. 1 вищевказаної Інструкції ця Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини). Тобто, дія вказаної Інструкції поширюється на резервістів, які призвані на збори.
Відповідно до Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) затвердженого 09 червня 2021 року Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_7 за фактом смерті сержанта запасу ОСОБА_3 , зазначено (пункт 4 акту), що випадок смерті ОСОБА_3 стався під час проходження навчальних зборів військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 .
02 червня 2021 року вих. №553 ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу позивача було направлено Сповіщення сім`ї про те, що її чоловік - ОСОБА_3 , призваний на навчальні збори з територіальної оборони, помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Також, зазначено, що вказане сповіщення є підставою для отримання виплат (а.с. 21).
Таким чином, враховуючи що ОСОБА_3 захворів під час проходження навчальних зборів, перебуваючи в розташуванні військової частини, тобто під час виконання обов`язків служби у військовому резерві, в результаті даної хвороби був госпіталізований та помер; на момент смерті перебував у списках особового складу військової частини, тому відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу та її сину одноразової грошової допомоги - є протиправною.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Водночас, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача з призначення та виплати одноразової грошової допомоги є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вище викладене, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй та її сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви, з урахуванням правової оцінки наданої судом.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 04.11.2021 №167, щодо відмови ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко