Справа № 420/11335/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 жовтня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса (65014, м. Одеса, вул. Армійська, 18, ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Приморська районна адміністрація м. Одеси (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134, ), товариство з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (65012, м. Одеса, вул. Осипова, 25, ), Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії щодо надання житла

В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 15 серпня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та Квартирно експлуатаційного відділу м. Одеса щодо не вчинення всіх необхідних дій згідно ст. 110 ЖК УРСР, «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року № 1081 та «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 року № 380 щодо подання до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу ОСОБА_1 і членам його сім`ї ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 ;

2. Зобов`язати Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатацiйний відділ м. Одеса вчинити всі необхідні дії згідно ст. 110 ЖК УРСР, «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року № 1081 та Iнструкцiп про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 року № 380 щодо подання Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу зі складом родини 2 особи , а саме: ОСОБА_1 члену його сім`ї - i дружині ОСОБА_2 , ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він, майор запасу, перебуває на квартирному обліку у житловій комісії військової частини НОМЕР_2 Одеського гарнізону по забезпеченню житлом за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. В 2017 році житлова квартира АДРЕСА_2 була розподілена для постійного проживання позивачу, майору запасу ОСОБА_1 , та його сім`ї у зв`язку з відселенням їх з аварійної будівлі військового містечка № НОМЕР_3 , і відповідає нормам законодавства, встановленим для населеного пункту (міста Одеси). Проте Міністерство оборони України та КЕВ м. Одеса, не вчинивши всіх необхідних дій спрямованих на реалізацію державної політики в сфері соціального захисту військовослужбовців, порушили право позивача на житло, яке закріплено в Конституції України, а саме: Міністерство оборони України не передало вказане житло на баланс КЕВ м. Одеса та, відповідно, КЕВ м. Одеса не подав до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу позивачу ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 . Позивач вважає, що спір виник через протиправну бездіяльність Міністерства оборони України щодо не закріплення в оперативне управління та не взяття на баланс КЕВ м. Одеса 39 квартир в будинках АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Також вважає, що спір виник через незаконну відмову відповідачів подати клопотання до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про оформлення та видачу ОСОБА_1 і членам його сім`ї ордера на житлове приміщення для постійного проживання.

Вважаючи зазначені дії відповідачів протиправною бездіяльністю, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 22 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме надання до суду позовної заяви із зазначенням вірної адреси другого відповідача та процесуального статусу третіх осіб.

Ухвалою судді від 29 серпня 2022 року ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрити провадження у адміністративній справі.

Ухвалою суду від 23.09.2022 ухвалено витребувати у Міністерства оборони України інформацію та її документальне підтвердження щодо того, чи належить житлове приміщення, розташоване за адресою: квартира АДРЕСА_2 , що належить на праві державної власності Міністерству оборони України до службового жилого приміщення, та чи надавалось забезпечення ОСОБА_1 вказаним приміщенням як службовим приміщенням, а також чи надавалось забезпечення ОСОБА_1 жилим приміщенням для постійного проживання. Зазначені документи надати на адресу Одеського окружного адміністративного суду протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

05.10.2022 до суду (вх..№31224/22) від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просить суд поновити пропущений строк на звернення до суду у якому, з посиланням на надмірну завантаженість під час воєнного стану, просить суд поновити пропущений строк для надання відзиву на позовну заяву.

Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пропущення строків не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Указом Президента України №341/2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року було затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У пункті 6 рекомендацій Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану», зазначено про виважений підхід до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Верховний Суд у своєму повідомленні щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан зазначив також, що «запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків».

04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того Судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Гарантії, пов`язані із реалізацією права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до суду (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.11.2001р.).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Відтак суд вважає за доцільне заяву представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про поновлення пропущеного строку на надання відзиву на позовну заяву задовольнити, визнати поважною причину пропуску такого строку та поновити відповідачу пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву.

Керуючись ст.ст.7,12,44, 121, 162, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про поновлення пропущеного строку для надання відзиву на позовну заяву задовольнити.

Поновити Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса пропущений строк для надання відзиву на позовну заяву по справі №420/11335/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА