Справа № 160/5033/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/5033/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Батіщева С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 р. в адміністративній справі №160/5033/20 (суддя Юрков Е.О.) за позовом Обласного комунального підприємства "Фармація" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпровська міська рада, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Обласне комунальне підприємство "Фармація" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 13.02.2020 про збільшення грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 126990,34 грн. і застосування штрафної санкції у розмірі 63495,17 грн.

В обґрунтування позову позивач вказував, що платником земельного податку він став з моменту державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, що відбулось 04.06.2019; сума грошового зобов`язання, що визначена спірним податковим повідомленням-рішенням, не відповідає сумі, яка зазначена в акті перевірки; ОКП «Фармація» добровільно розрахувало і сплачувало земельний податок за 2018 рік за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:077:0154 із застосуванням ставки земельного податку у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки землі, що відповідає статтям 285, 286, 287 ПК України. Застосування ставок земельного податку, встановлених рішеннями Дніпровської міської ради № 13/27 від 06.12.2017 і № 8/30 від 21.02.2018, на думку позивача, можливо виключно з 01 січня 2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником наведено доводи, які є аналогічними доводам позовної заяви.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване. Відповідач вказує на помилковість доводів скаржника про те, що він набув статусу землекористувача з 01.06.2019, оскільки право постійного користування земельною ділянкою підтверджено Державним актом ДПД № 69, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 921 від 19.06.1997; реєстрація акту здійснена 11.08.1997. Позивач постійно користується зазначеною земельною ділянкою, сплачує земельний податок, у тому числі за спірний період 2018 рік. Ставка земельного податку мала бути розрахована з 01.01.2018 по 28.02.2018 на рівні 1 % від нормативної грошової оцінки землі, а з 01.03.2018 по 31.12.2018 на рівні 3% такої оцінки у зв`язку із прийнятими Дніпровською міською радою рішеннями № 13/27 від 06.12.2017 та № 8/30 від 21.02.2018. Правомірність застосування ставки у 3% визнана Верховним Судом у постанові від 03 лютого 2022 р. у справі № 160/13399/19, предметом якої було оскарження податкового повідомлення-рішення ОКП «Фармація» по іншій земельній ділянці.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада також просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, зазначивши, що позивач є постійним користувачем земельної ділянки з 11.08.1997, і ця обставина правильно встановлена судом першої інстанції. У 2017-2018 роках законодавцем зупинено дію підпунктів 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, внаслідок чого у вказаний період були відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів. Суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, тому законні підстави для скасування оскарженого рішення, на думку Дніпровської міської ради, відсутні.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, наполягаючи на тому, що у спірному податковому повідомленні-рішенні навіть сума, визначена цифрами, не відповідає сумі, зазначеної словами. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що допущена формальна помилка при заповненні бланку податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для його скасування і звільнення платника податків від сплати податкового зобов`язання. Представник третьої особи також просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Обласне комунальне підприємство "Фармація" є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,1937 га, кадастровий номер :03:077:0154. Право власності набуто на підставі державного акта на право постійного користування землею серія ДПС № 69 від 11.08.1997 року, виданого відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19.06.1997 року № 921. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 000595.

У період з 18.09.2019 р. по 24.09.2021 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу № 227-п від 12.09.2019 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку Обласного комунального підприємства "Фармація" з питань повноти нарахування плати за землю (орендна плата та/або земельний податок) за земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОКП "Фармація" на підставі державного акту на право постійного користування землею площею 0,1937 га (кадастровий номер :03:077:0154) за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р., за результатом якої складено акт № 1886/04-36-05-04/01976358 від 01.10.2019 р. Згідно висновків акта перевірки, встановлено порушення: п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271, абз.1 п.284.1 ст.284, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, в наслідок чого було встановлено заниження земельного податку за земельну ділянку, розташовану на території Соборного району м. Дніпро за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. на суму 126990,34 грн. На підставі акта № 1886/04-36-05-04/01976358 від 01.10.2019 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 р. № 000448504 про збільшення грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за податковим зобов`язанням на 126990,34 грн. та за штрафними санкціями на суму 63495,17 грн. Рішенням про результати розгляду скарги № 1436/6/99-00-08-05-05 від 24.12.2019 року скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.10.2019 р. № 000448504. На підставі акта № 1886/04-36-05-04/01976358 від 01.10.2019 р., з урахуванням рішення № 1436/6/99-00-08-05-05 від 24.12.2019 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2020 р. № про збільшення грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за податковим зобов`язанням на 126990,34 грн. та за штрафними санкціями на суму 63495,17 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції невірно встановлена обставина того, що позивачем на підставі державного акта на право постійного користування землею серія ДПС № 69 від 11.08.1997 набуто право власності.

За приписами статті 4 Земельного кодексу України № 561-ХІІ (чинним станом на день видачі Державного акту ДПС № 69) у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Таким чином, у 1997 році земельна ділянка передана не у власність, а у постійне користування, що підтверджено змістом самого Держдавного акту ДПС № 69 (а.с.36-39). Позивачем, у свою чергу, не спростована та обставина, що з того часу підприємство використовує земельну ділянку з кадастровим номером :03:077:0154, сплачуючи земельний податок, у тому числі і у 2018 році. Так, актом перевірки № 1886/04-36-05-04/01976358 від 01.10.2019 встановлено, що ОКП "Фармація" 16.07.2018 було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за період 2018 рік (орендна плата та/або земельний податок) за земельну ділянку площею 0,1937 га, кадастровий номер :03:077:0154, якою визначено суму грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 7619439,92 грн. та задекларовано земельний податок у розмірі 76194,40 грн.

Позивач, фактично, не погоджується із розрахунком податкового зобов`язання в частині застосування ставки земельного податку у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, яка встановлена рішеннями Дніпровської міської ради.

Як встановлено судом першої інстанції, Дніпровською міською радою прийнято рішення від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста». Згідно вказаного рішення, для земель з цільовим призначенням землі громадської забудови 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури ставка податку за користування земельними ділянками для юридичних осіб складає 1,00 відсоток від нормативної грошової оцінки. 21.02.2018 Дніпровською міською радою прийнято рішення № 8/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста», яке набрало чинності з 01.03.2018. Згідно з додатком №1 до рішення міської ради від 21.02.2018 №8/30, ставка земельного податку для земель з цільовим призначенням землі громадської забудови 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури встановлена у розмірі 3,00 відсотків від нормативної грошової оцінки землі.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VIII від 20.12.2016 року (набрав чинності 01.01.2017 року) установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Аналогічні положення закріплені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року № 2245-VIII (далі Закон № 2245-VIII,) який набрав чинності 01.01.2018 року. Так, пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №2245-VIII встановлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у 2017 - 2018 роках законодавцем зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, внаслідок чого, у вказаний період були відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Відтак, встановлена рішеннями Дніпровської міської ради № 13/27 та № 8/30 ставка земельного податку у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки землі підлягає застосуванню.

Щодо доводів позивача про те, що сума грошового зобов`язання, що визначена спірним податковим повідомленням-рішенням, не відповідає сумі, яка зазначена в акті перевірки.

Як вбачається зі змісту спірного податкового повідомлення-рішення, у таблиці наведено наступний розрахунок грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб»: за податковим зобов`язанням (+126990,34); за штрафними (фінансовими) санкціями (63495,17) (а.с.42). Всього сума грошового зобов`язання має складати 190485,51 грн. (126990,34 + 63495,17).

Проте, у графі «загальна сума словами» зазначена сума в один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот двадцять гривень 56 копійок.

Суд першої інстанції залишив цю обставину поза увагою, вказавши, що ним не встановлено порушень чинного законодавства України в діях Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, у свою чергу, не може погодитись із доводами представника відповідача про те, що помилка при складанні податкового повідомлення-рішення має формальний характер і не впливає на правомірність дій по нарахуванню податкового зобов`язання.

Зазначення у податковому повідомленні-рішенні різних сум одного податкового зобов`язання унеможливлює його виконання добросовісним платником податків у добровільному порядку у десятиденний строк, визначений законом. Ця обставина і стала, у тому числі, підставою для оскарження такого повідомлення-рішення у судовому порядку.

Колегія суддів, наполягаючи на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності, вважає, що порушення платником податків чинного законодавства при здійсненні господарської діяльності не звільняє контролюючий орган від обов`язку діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських (у тому числі наглядових та контролюючих) функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

За висновками Акту перевірки № 1886/04-36-05-04/01976358 від 01.10.2019, сума заниженого позивачем земельного податку складає 126990,34 грн. (а.с.16). Відтак, зазначена у спірному податковому повідомленні- рішенні сума в один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот двадцять гривень 56 коп. не ґрунтується на даних податкової перевірки, тому доводи позивача в цій частині знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Наведена обставина є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині, якою загальна сума податкового зобов`язання словами зазначена як «один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот двадцять гривень 56 копійок». В частині визначення грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» за податковим зобов`язанням (+126990,34 грн.) за штрафними (фінансовими) санкціями (63495,17 грн.), законні підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення відсутні.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженого рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позову.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції - 2857,30 грн. (а.с. 8). Сума судового збору визначена позивачем в розмірі 1,5 % від суми грошового зобов`язання спірного податкового повідомлення-рішення 190486,66 грн. Зважаючи на те, що в цій частині спірне податкове повідомлення-рішення визнано правомірним, розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 р. в адміністративній справі №160/5033/20 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Обласного комунального підприємства "Фармація" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № , прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 13.02.2020, в частині, якою загальна сума грошового зобов`язання зазначена словами «один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять гривень 56 копійок».

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 жовтня 2022 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук