Справа № 640/17319/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 жовтня 2022 року м. Київ № 640/17319/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкова Н.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053 м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що така заява не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що у відповідності до частини 1 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивач звернуся до суду з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок коефіцієнта величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 замість 1, виключивши періоди з 1985 по 1989 роки та з серпня 2003 по червень 2004 року.

Проте, з якої саме дати він просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, у позові не вказано позивачем, тобто формулювання позовних вимог за відсутності вказаної інформації позбавляє суд можливості розглянути справу по суті.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного можна прийти до чіткого висновку, що формулювання позовних вимог юридично правильного змісту з максимальною чіткістю і зрозумілістю є основним та першочерговим обов`язком позивача при зверненні до суду з позовною заявою, оскільки, судом справа розглядається виходячи з позовних вимог та їх змісту і викладу, що в подальшому, в разі задоволення позову безпосередньо впливає на можливість виконання судового рішення.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який є одночасно способом захисту порушеного права. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Відтак, дозволяється об`єднувати вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

З позовних вимог зобов`язального характеру, зазначених позивачем, вбачається, що остання просить суд, зокрема, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок коефіцієнта величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 замість 1, виключивши періоди з 1985 по 1989 роки та з серпня 2003 по червень 2004 року.

Формулювання позовної вимоги зобов`язального характеру в цьому випадку не відповідає вимогам щодо належного обраного способу захисту, оскільки у вказаній вимозі позивач не конкретизує з якої саме дати позивач просить здійснити такий перерахунок.

Вказане неконкретизоване формулювання позовних вимог в майбутньому може вплинути на тривалість судового розгляду, висновок суду за результатом вирішення цієї позовної вимоги та/або унеможливити виконання судового рішення, призвести до необхідності звернення до суду з наступними позовами та заяви, тобто за результатами судового розгляду спір не буде вирішений остаточно між сторонами.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частиною 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, обрання належного способу захисту покладається на позивача, адже помилково обраний спосіб захисту безпосередньо може вплинути на відновлення прав, що були порушені за твердженням позивача.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити з якої саме дати останній просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок.

Отже, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказане позивачем формулювання позовних вимог не дає суду можливості розглянути питання щодо відкриття провадження у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви, з уточненими позовними вимогами, з урахуванням висновків суду;

Керуючись статтями 160-162, 169, 171, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова