Справа № 640/29498/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року м. Київ № 640/29498/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса місто Київ, провулок Музейний, будинок 2Д, 01001 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 квітня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/206 у задоволенні пункту 2 запиту на інформацію ОСОБА_1 від 15 квітня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/206;

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо наведення у листі від 22 квітня 2021 року №ПІ- Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту» недостовірної інформації про те, що наказом Держкомстату України від 15.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» регулюється ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах та організаціях;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути пункт 2 запиту на інформацію ОСОБА_1 від 15 квітня 2021 року за № ПІ-Ч-11-13/206 у порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», та урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач відмовив у задоволенні другого пункту запиту на інформацію від 15.04.2021, в якому витребовувався розпорядчий акт Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким визначався порядок складання, затвердження та подання (строки подання) табелів обліку використання робочого часу працівників Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у тому числі працівників Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а також визначалися відповідальні особи за його складання, затвердження та подання.

Також позивач стверджує, що наведена у листі відповідача інформація, що наказом Держкомстату України від 15.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» регулюється ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах та організаціях є недостовірною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було своєчасно надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на усі питання запиту позивача, виходячи із наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження прав позивача на інформацію.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

15.04.2021 о 19:11 год. ОСОБА_1 з електронної пошти направив на електронну пошту Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) запит на інформацію, у якому на підставі частини другої статті 34 Конституції України та статтей 13, 15, 19-22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив розпорядника інформації «надати засвідчені у порядку встановленому законодавством копії документів (у паперовому та електронній формах):

1. цей запит на інформацію з відміткою розпорядника інформації про його реєстрацію, відповідно до вимог частини другої статті 16 Закону;

2. розпорядчий акт Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким визначався порядок складання, затвердження та подання (строки подання) табелів обліку використання робочого часу працівників Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у тому числі працівників Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а також визначалися відповідальні особи за його складання, затвердження та подання.».

Запит був зареєстрований відповідачем 16.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206.

22.04.2021 о 16:48 год. на електронну пошту позивача надійшло повідомлення від відповідача з темою відповіді: відповідь на запит ПІ-Ч-11-13/206, із файлом вкладення, який містив скановані копії листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту» та додаток до нього.

За твердженнями позивача, відповідач, також, направив позивачу простою кореспонденцією 23.04.2021 лист Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту» за підписом першого заступника начальника Катерини Дібрової із додатком до нього - засвідченої відповідачем копією Запиту.

Позивач наголошує, що вказана інформація в листі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту», а саме: «з приводу розпорядчого акту Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким визначався порядок складання, затвердження та подання табелів обліку робочого часу працівників Головного територіального управління юстиції у місті Києві та визначались відповідальні особи за його складання, затвердження та подання, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління) повідомляє, що Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в своїй діяльності керувалось наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», яким регулюється ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах й організаціях та затверджено і введено в дію з 01 січня 2009 року типову форму № П-5 «табель обліку використання робочого часу»» є недостовірною.

Так, позивач вказує, що Табель обліку робочого часу є підставою для нарахування заробітної плати працівникам, які перебувають у трудових відносинах з організацією. Також табель є важливим джерелом відомостей для заповнення багатьох форм державних статистичних спостережень. Утім, порядок складання й оформлення табелів обліку використання робочого часу законодавчо не унормовано. Нині єдиним нормативним актом, який безпосередньо стосується табеля обліку використання робочого часу, є наказ Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 (далі - Наказ № 489), яким затверджено та введено в дію з 1 січня 2009 року типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу». Наказом № 489 визначено, що форма № П-5 має рекомендаційний характер і складається з мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень; за потреби форму може бути доповнено іншими показниками, необхідними для обліку робочого часу в організації.

Позивач вважає, що на підставі типової форми № П-5 в кожній організації має бути розроблено та затверджено власну форму табеля, яка враховуватиме специфіку роботи організації. Утім, затвердження лише форми табеля є недостатнім. Організація також має визначити порядок ведення й оформлення табелів обліку робочого часу, терміни і порядок їх подання до бухгалтерської служби організації. Реалізувати це на практиці можна шляхом розроблення й затвердження окремого внутрішнього нормативного акта організації, наприклад, Положення про табельний облік або Положення про облік використання робочого часу. Звідси випливає, що наказом № 489 не регулюється порядок ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах та організаціях, про що зазначив розпорядник інформації у Листі, а лише затверджено типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», яка має рекомендаційний характер.

На думку позивача, оскільки вища зазначена інформація є недостовірною, то відповідач фактично відмовив у задоволенні другого пункту його запиту.

Також позивач наголошує наступне:

- у спірному листі відповідач не зазначив по батькові Дібрової Катерини , яка відповідальна за розгляд запиту;

- у листі не зазначено мотивованої підстави відмови, а також наведення та пояснення конкретних причин відмови;

- не зазначив порядку відмови.

Вказане зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі по тексту - Закон №2939) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Надаючи тлумачення наведеному визначенню, суд враховує судову практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», зазначену у довідці Вищого адміністративного суду України про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 01 червня 2013 року, згідно з якою можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, серед іншого, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 19 Закону №2939 визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша). Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга). Запит на інформацію має містити: - ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; - загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; - підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята).

Частиною першою статті 22 Закону №2939 визначено випадки, коли розпорядник інформації має право відмови в задоволенні запиту на інформацію, а саме:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Закону №2939 у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

З матеріалів справи вбачається, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту» надало відповідь позивачу на запит на інформацію від 15.04.2021.

Так, суд ознайомившись із листом відповідача від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 «Щодо розгляду запиту» встановив, що позивачу було надано повну відповідь на його запит від 15 квітня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/206.

В пункті 2 вказаного запиту позивач просив надати розпорядчий акт Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким визначався порядок складання, затвердження та подання (строки подання) табелів обліку використання робочого часу працівників Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у тому числі працівників Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а також визначалися відповідальні особи за його складання, затвердження та подання.

Так, у спірній відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2021 №ПІ-Ч-11-13/206 зазначено, що таким розпорядчим актом є наказ Держкомстату України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», яким регулюється ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах й організаціях та затверджено і введено в дію з 01 січня 2009 року типову форму № П-5 «табель обліку використання робочого часу».

Також згідно Інструкції з діловодства у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) затвердженої наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1151/6 від 25.09.2020, пунктами 48, 49 передбачено, що посадові особи Центрального міжрегіонального управління підписують документи в межах свої повноважень, визначених актами законодавства, відповідно до Інструкції з діловодства. Підпис складається з найменування посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, власного імені та прізвища.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа