Справа № 640/25762/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м. Київ № 640/25762/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства соціальної політики (відповідач, Мінсоцполітики), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача при виконанні делегованих повноважень в частині незабезпечення належного розгляду листа-претензії від 15.04.2020 щодо відшкодування нанесених збитків, гарантованих Конституцією України, відновленню порушених прав та законних інтересів; неправомірної відмови в призначенні субсидії на травень-листопад 2019 року; списанню зекономлених коштів, що мали враховуватися в наступних платежах, призначення субсидії з грудня 2019 року по вересень 2020 року у меншому розмірі від гарантованого; невиправлення допущеної помилки в перерахунку субсидійних коштів тільки за опалення; незабезпечення гарантованого санаторно-курортного лікування раз на 3 роки;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 31 741,40 грн завданих збитків та 100 000,00 грн в рахунок моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав делеговані повноваження, зокрема, під час розгляду звернень позивача щодо призначення субсидії на комунальні платежі, забезпечення права позивача на проходження санаторно-курортного лікування, а також, всупереч Закону України «Про звернення громадян», не вирішено питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення.

У відзиві відповідач наголошує на порядку призначення житлової субсидії, зазначає про те, що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки рішення щодо порушених позивачем питань, не приймається безпосередньо Мінсоцполітики.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, про що зазначено у її пенсійному посвідченні № НОМЕР_1 .

Позивач неодноразово зверталась до Мінсоцполітики та підпорядкованих йому органів з приводу призначення житлових субсидій, забезпечення санаторно-курортним лікуванням, які є соціальними гарантіями, зокрема, осіб з інвалідністю.

До матеріалів справи долучений перелік звернень ОСОБА_1 :

- від 14.01.2020 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, а якому просить проінформувати про причини відмови в призначенні субсидії;

- від 04.03.2020 до начальника управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, в якому просить сприяти в призначенні субсидії на опалювальний сезон з жовтня 2019 року;

- від 17.01.2020 до Міністерства соціальної політики України, в якому просить роз`яснити, як реалізувати гарантовану допомогу у сплаті за комунальні послуги не більше 15 % доходу та встановити квартирні лічильники;

- від 14.02.2020 до Міністерства соціальної політики України, в якому просить надати конкретну відповідь, як реалізувати гарантовану допомогу у сплаті за комунальні послуги не більше 15 % доходу та встановити квартирні лічильники;

- від 25.02.2020 до Урядової гарячої лінії з вимогою надати відповідь на тотожні питання;

- від 15.04.2020 до Міністерства соціальної політики України, в якому просить нарахувати субсидію з травня по вересень 2019 року, в якій було протиправно відмовлено через неправомірне подання про «заборгованість», нарахувати діючу субсидію з жовтня 2019 року, повернути неправомірно списані зекономлені субсидійні кошти за гарячу воду, опалення, електроенергію.

У відповідь на згадані звернення, що стосується предмета позову та повноважень Мінсоцполітики, останнім надано відповіді:

- від 10.05.2019 із посиланням на постанови Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995, № 1050 від 22.09.1997, № 300 від 26.04.2017, якими регламентуються питання призначення житлових субсидій;

- від 25.07.2019 із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 187 від 22.02.2006 із роз`ясненням порядку та права на безоплатне санаторно-курортне лікування, зокрема, згадується про забезпечення позивача таким у 2017 році;

- від 19.09.2019 із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 534 від 23.08.2016, в якому роз`яснено порядок відшкодування витрат на оплату комунальних послуг;

- від 12.03.2020, яка за змістом дублює відповідь від 10.05.2019;

- листом від 06.04.2020, позивача повідомлено про відсутність безпосередніх повноважень на призначення житлових субсидій у Мінсоцполітики;

- подібні відомості щодо юрисдикції органів викладені і в листах від 18.05.2020 та від 31.07.2020.

Убачаючи у діях відповідача порушення Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_1 звернулась із позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним нормативно-правовим актом, яким врегульовано спірні правовідносини, є Закон України «Про звернення громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. (ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

За змістом ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»).

За змістом ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, поміж іншого, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень.

Як вже зазначалось, предметом даного спору є питання щодо виконання зі сторони Мінсоцполітики передбачених Законом України «Про звернення громадян» обов`язків та виконання делегованих повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 423 від 17.06.2015 затверджено Положення про Міністерство соціальної політики України.

Згідно з пп. 110 п. 4 згаданого Положення Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Мінсоцполітики, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Із наданих позивачем матеріалів справи убачається, що Мінсоцполітики надало відповіді щодо кожного звернення позивача, зокрема, роз`яснило порядок та уповноважених суб`єктів, до підвідомчості яких належить вирішення порушених позивачем питань щодо житлових субсидій та інших пільг для осіб з інвалідністю.

При цьому, суд погоджується із доводами відповідача щодо відсутності в нього повноважень безпосередньо призначати житлові субсидії та забезпечувати санаторно-курортним лікуванням, оскільки такі не передбачені ані згаданим положенням, ані жодним іншим нормативно-правовим актом.

Між тим, згадані вище постанови Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995, № 1050 від 22.09.1997, № 300 від 26.04.2017, № 187 від 22.02.2006, № 534 від 23.08.2016 визначають інших виконавців заявлених позивачем питань.

Варто зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів оскарження дій або бездіяльності таких суб`єктів владних повноважень, зокрема Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, яка уповноважена на реалізацію прав осіб з інвалідністю щодо житлових субсидій.

За висновком суду, в межах передбачених Положенням обов`язків Мінсоцполітики, з урахуванням порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян», відповідачем надано позивачу достатню та повну інформацію щодо реалізації її права, у контексті заявлених позивачем питань у зверненнях від 17.01.2020, від 14.02.2020, від 25.02.2020 та від 15.04.2020.

Резюмуючи викладене та виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, суд констатує відсутність у діях Мінсоцполітики ознак протиправних дій щодо розгляду звернень ОСОБА_1 з приводу заявлених нею питань. Оскаржувані дії вчинені в межах повноважень, та з метою, з якою такі повноваження надані.

Натомість, похідні вимоги щодо компенсації збитків та моральної шкоди не мають процесуальних передумов для можливості їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Варто звернути увагу на те, що форма і зміст заявлених позивачем вимог, а також склад учасників справи не надає суду права втручатись у діяльність інших суб`єктів владних повноважень, зокрема тих, які безпосередньо беруть участь у прийнятті рішень щодо реалізації соціальних гарантій осіб з інвалідністю.

При цьому, суд не виключає можливість звернення ОСОБА_1 у позовному порядку до таких осіб, з вимогами про зобов`язання вчинити дії, з метою забезпечення таких гарантій.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. ч. 1- 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлену судом відсутність у діях Мінсоцполітики ознак протиправність, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Підстави для розподілу судовий витрат відсутні.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ).

Відповідач: Міністерство соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко