Справа № 140/6385/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6385/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк», позивач) звернулося з позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Ковельський відділ ДВС, відповідач) про:

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Сидорук Валентини Василівни в частині визначення у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018 суми виконавчого збору від суми вартості заборгованості по кредиту;

- визнання протиправною відмови в.о. начальника Ковельського відділу ДВС змінити п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018;

- зобов`язання Ковельського відділу ДВС змінити п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018 шляхом внесення реєстраційних змін до АСВП №56976648 в частині суми виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчим листом, на виконання якого винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №.08.2018, передбачено звернення стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспортного засобу № PCL-701/764/2007 від 23.08.2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 , а саме: автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер; НОМЕР_1 , рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-701/764/2007 від 23.08.2007 в сумі 74134 доларів США 25 центів, що у гривневому еквіваленті складає 592036, 12 грн та пені в розмірі 49315, 83 грн шляхом продажу рухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про заставу».

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018 було неправомірно постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 64135,19 грн, що складає 10% заборгованості за кредитом, а не суми, яка буде стягнута в результаті продажу автомобіля.

Вказує на те, що відповідачем частково визнана неправомірність його дій, адже 01.12.2021 та 18.07.2022 у даному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Хорунжою Н.С. винесені постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних у яких змінено категорію стягнення та суму коштів.

24.08.2022 AT "ОТП Банк" звернулось з листом до Ковельського відділу ДВС з проханням внести зміни в п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018 щодо розміру виконавчого збору. Однак, листом від 06.09.2022 в.о. начальника Ковельського відділу ДВС Наталія Ошурко відмовила у внесенні змін мотивуючи тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником 23.08.2018 та не оскаржена сторонами у встановленому законом порядку, а тому відсутні підстави для внесення змін до постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№56976648 від 13.08.2018 було неправомірно постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 64135,19 грн без проведення оцінки та визначення вартості продажу транспортного засобу про звернення стягнення на який зазначено у виконавчому документі.

Зазначає, що відмова відповідача змінити п.3 постанови в частині суми виконавчого збору порушує права позивача. Дане порушення полягає в тому, що оскільки в період з 2018 по 2022 рік дії Ковельського відділу ДВС виявились неефективними та безрезультатними в розрізі примусового виконання рішення суду, банк вимушений самостійно вживати заходів щодо врегулювання проблемної заборгованості в позасудовому порядку особисто з боржником. Проте, неправильно визначена в п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження сума виконавчого збору протиправно збільшує відповідальність боржника та є перешкодою у досягненні мирних домовленостей між стягувачем та боржником.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 поновлено позивачу строки звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.27).

У відзиві на позов від 17.10.2022 №82034 (а.с.72-76) представник відповідача позовні вимоги заперечила. В обґрунтування цієї позиції вказала, що рішення Ковельського міськрайонного суду у справі №161/13739/13-ц від 09.02.2018, що підлягає виконанню є майновим та передбачає заходи примусового виконання направлені на погашення заборгованості за кредитним договором № CL701/764/2007 від 23.08.2007 в сумі 74134, 25 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 592036, 12 грн та пені в розмірі 49315, 83 грн.

Виконання зазначеного рішення розпочато на підставі заяви стягувана AT «ОТП Банк» в якій заявник просив відкрити виконавче провадження, та здійснити заходи примусового виконання - а саме, звернути стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL701/764/2007 від 23.08.2007 в сумі 74134, 25 доларів США 25 центів, що у гривневому еквіваленті складає 592036, 12 грн та пені в розмірі 49315, 83 грн шляхом продажу рухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про заставу". Тобто, заявник підтвердив необхідність здійснити примусове виконання рішення для погашення заборгованості за кредитним договором у вищевказаній сумі, яка цілком відповідає сумі боргу визначеної виконавчим документом.

В подальшому на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, будь-якої інформації (заяв сторін) про погодження чи визначення сторонами виконавчого провадження вартості (ціни) майна боржника на яке необхідно звернути стягнення не надходило.

Розмір виконавчого збору 64135, 19 грн, визначений відповідно до суми стягнення за виконавчим документом та у повній відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому процесі виконання рішення суду та реалізації майна боржника, сума стягнення виконавчого збору корегувалася б, відповідно до статті 27 Закону, а саме стягувалася б державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута за виконавчим документом.

Зазначила, що постанови державного виконавця від 01.12.2021 та 18.07.2022 не є юридичним фактом що встановлюють зміну розміру заборгованості, наприклад в наслідок часткової/повної сплати боргу на рахунок ДВС, або на рахунок стягувача з наступним повідомленням від стягувача інформації про зменшення суми боргу (в матеріалах справи відсутні докази сплати боргу або заяви від стягувана про зменшення розміру заборгованості), тому у виконавця відсутні підстави зменшувати розмір боргу який підлягає стягненню (за рахунок звернення стягнення на майно боржника) для погашення заборгованості за кредитним договором № CL701/764/2007 від 23.08.2007, за виконавчим документом. Натомість правовою природою винесення цих постанов, є технічна необхідність внесення змін та коректування реєстраційних даних в АСВП. Зміна категорії стягнення, з категорії «стягнення коштів» на коректну категорію «звернення стягнення на майно», по своєму юридичному змісту не створює підстав для зміни розміру боргу боржника за виконавчим документом та не фіксує факту зменшення суми боргу. Проте в результаті внесення зміни в категорію стягнення з категорії «стягнення коштів» на категорію «звернення стягнення на майно», потягнуло в системі АСВП технічну помилку на зміну суми до стягнення за ВД: «0».

Окрім того, представник відповідача зазначила, що позивач не довів порушення своїх прав та інтересів, за захистом яких звернувся до суду. Збільшення відповідальності боржника у вигляді стягнення виконавчого збору, визначене законом є санкцією за невиконання рішення суду добровільно і є обов`язком саме боржника. Натомість від боржника жодного оскарження щодо покладення на нього обов`язку сплати виконавчого збору не надходило. Отже, банк не вправі визначати чи вважає боржник санкцію виконавчого збору незаконною та обтяжливою для себе.

З наведених підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене на 18.10.2022 не з`явились, однак подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.80, 81).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_1 у заяві від 18.10.2022 просив розглядати справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги АТ «ОТП Банк» підтримує (а.с.83).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників позивача, відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Ковельському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №56976648 з примусового виконання виконавчого листа №161/13739/13-ц виданого 03.08.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області, про звернення стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспортного засобу № PCL-701/764/2007 від 23.08.2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 , а саме: автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер; НОМЕР_1 , рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-701/764/2007 від 23.08.2007 в сумі 74134 доларів США 25 центів, що у гривневому еквіваленті складає 592036, 12 грн та пені в розмірі 49315, 83 грн шляхом продажу рухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про заставу», стягувачем за яким є АТ «ОТП Банк» (позивач), а боржником ОСОБА_1 (а.с.34).

13.08.2018 Державним виконавцем Ковельського відділу ДВС Сидорук В.В., розглянута заява АТ «ОТП Банк» №А00-4-5/50 про примусове виконання та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 з виконання виконавчого листа №161/13739/13-ц виданого 03.08.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області, про звернення стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспортного засобу № PCL-701/764/2007 від 23.08.2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 , а саме: автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер; НОМЕР_1 , рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-701/764/2007 від 23.08.2007 в сумі 74134 доларів США 25 центів, що у гривневому еквіваленті складає 592036, 12 грн та пені в розмірі 49315, 83 грн шляхом продажу рухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про заставу» (а.с.33, 37 (зворот)).

Стягувачем за виконавчим провадженням є АТ «ОТП Банк», а боржником ОСОБА_1 .

У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2018 ВП №56976648 вказано стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 64135, 19 грн (а.с.37 (зворот)).

У межах вказаного виконавчого провадження ВП №56976648 на виконання виконавчого листа №161/13739/13-ц виданого 03.08.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області державним виконавцем здійснено ряд виконавчих дій, а саме винесена постанова від 13.08.2018 про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с.39), постанова від 20.08.2018 про розшук майна боржника (а.с.40 (зворот)), неодноразово здійснювались виїзди державного виконавця на адресою проживання боржника ОСОБА_1 , що підтверджується актами державного виконавця від 21.08.2018, від 29.08.2018 (а.с.43, 47), надсилалась вимога державного виконавця боржнику (а.с. 45), відбирались пояснення у боржника (а.с.51) та робились відповідні запити (а.с.62).

01.12.2021 у даному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Ковельського відділу ДВС Хорунжою Н.С. винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Зокрема, було постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість категорія стягнення: «стягнення коштів» зазначити категорія стягнення «звернення стягнення на майно», замість сума коштів до стягнення за ВД: 641351,95 зазначити сума коштів до стягнення за ВД: 0. замість сума коштів (еквівалент у гривні): 641351,95 зазначити сума коштів (еквівалент у гривні): 0 (а.с.61 (зворот)).

18.07.2022 у виконавчому провадженні №56976648 головним державним виконавцем Ковельського відділу ДВС Хорунжою Н.С. винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість категорія стягнення: звернення стягнення на майно зазначити категорія стягнення: звернення стягнення на майно, визначене виконавчим документом (а.с.8).

24.08.2022 AT "ОТП Банк" звернулось з листом до начальника Ковельського відділу ДВС в якому просило внести зміни в п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№56976648 від 13.08.2018 щодо розміру виконавчого збору (а.с.11).

Листом від 06.09.2022 за №71318 в.о.начальника Ковельського відділу ДВС Наталія Ошурко відмовила у внесенні змін мотивуючи тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження, яка винесена державним виконавцем 13.08.2018, надіслана боржнику рекомендованим листом та отримана 23.08.2018, сторонами виконавчого провадження не була оскаржена у встановленому законом порядку, а тому відсутні підстави для внесення змін до постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12).

Вважаючи дії старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу ДВС в частині визначення у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56976648 від 13.08.2018 суми виконавчого збору від суми вартості заборгованості по кредиту, позивач АТ «ОТП Банк» звернувся до суду із даним позовом.

Судом поновлено строки звернення до суду з вказаним позовом ухвалою від 11.10.2022, оскільки після отримання 15.09.2022 відмови в.о. начальника Ковельського відділу ДВС щодо зміни п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№56976648 від 13.08.2018, AT "ОТП Банк" в 10 денний строк звернулось до Ковельського міськрайонного суду Волинської області зі скаргою на дії державної виконавчої служби та зобов`язання до вчинення дій. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2022 відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства до Волинського адміністративного суду (а.с. 13). Позивач відразу (без зволікань) у дводенний строк з дня винесення ухвали Ковельським міськрайонним судом Волинської області звернувся з даним позовом до Волинського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження (Закон №1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З урахуванням пункту 7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VІІІ кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження має вчинятися (прийматися) на підставі того нормативно-правового акта, під час дії якого вона була розпочата.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами абзаців першого, другого частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Закону №1404-VIII (тут і надалі в редакції, чинній на час прийняття спірної постанови, тобто, станом на 13.08.2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Станом на сьогодні, частиною другою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. В такій редакції частина друга статті 27 названого Закону діє з 28.08.2018 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання (далі Закон №2475-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що позивач АТ «ОТП Банк» (стягувач за виконавчим провадженням ВП №56976648), оскаржує дії державного виконавця щодо визначення розміру виконавчого збору боржнику ОСОБА_1 , у зв`язку із чим звернувся з позовом до суду.

Суд звертає увагу на те, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішень чи дій, котрі оскаржуються, у зв`язку із чим вказує наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

При тлумаченні вище згаданих норм права, Верховний Суд України у постанові від 15.12.2015 у справі №800/206/15 вказав, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України у Рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 дав визначення поняттю охоронюваний законом інтерес, який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям право (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття охоронюваний законом інтерес у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям право має один і той же зміст.

Загальні підходи до судового захисту законних інтересів були сформульовані Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №522/3665/17 і зазначено, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово її); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є:

(а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права;

(б) неправовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до юридичного відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України;

(в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу ;

(г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);

(д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Ознаки потерпілого від порушення законного інтересу:

(а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов;

(б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності;

(в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду);

(г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З позовної заяви вбачається, що позивач вказує на те, що неправильно визначена в п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження сума виконавчого збору протиправно збільшує відповідальність боржника та є перешкодою у досягненні мирних домовленостей між стягувачем та боржником.

Суд не погоджується з таким визначенням (трактуванням) порушених прав позивача з огляду на наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Зі змісту позову не вбачається, яким чином оскаржуваний пункт постанови про відкриття виконавчого провадження у частині визначення виконавчого збору (для боржника ОСОБА_1 ) впливає чи може вплинути на конкретні матеріальні чи нематеріальні блага позивача АТ «ОТП Банк». Таким чином, благо, на яке спрямоване прагнення позивача належить іншій особі боржнику ОСОБА_1 . Збільшення відповідальності боржника у вигляді стягнення виконавчого збору, визначеного законом, є санкцією за невиконання рішення суду добровільно і є обов`язком саме боржника. Натомість від боржника жодного оскарження щодо покладення на нього обов`язку сплати виконавчого збору матеріали справи не містять. Банк, як позивач не вправі визначати чи вважає боржник санкцію виконавчого збору протиправною та обтяжливою для себе.

Суд вказує на те, що позивач не довів, який саме конкретно-визначений його інтерес порушено та в чому він полягає, а позовні вимоги, які позивач просить задовольнити, не породжують правових наслідків саме для нього, а стосуються зовсім іншої особи боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 .

Окрім того, саме за заявою АТ «ОТП Банк» № А00-4-5/50 від 07.08.2018 було ініційоване примусове виконання виконавчого листа №161/13739/13-ц, виданого 03.08.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області. Під час виконання виконавчого листа №161/13739/13-ц державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій, а саме винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 , постанова про розшук майна боржника, здійснювались виїзди державного виконавця за адресою проживання боржника ОСОБА_1 , що підтверджується актами державного виконавця від 21.08.2018, від 29.08.2018, надсилалась вимога державного виконавця боржнику, відбирались пояснення у боржника та робились необхідні запити. Отже, відповідач у повній мірі здійснював заходи спрямовані на виконання вищевказаного виконавчого листа.

В той же час, позивач не довів, що оскаржувані дії державного виконавця щодо визначення розміру виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження впливають на права чи обов`язки позивача, оскільки вони не спричиняють негативного впливу на право розпорядження позивачем своїм майном, а позивач не зазнав жодної реальної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що будь-які індивідуально-виражені права чи інтереси позивача АТ «ОТП Банк» не порушені ні прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, ні окремими її пунктами щодо визначення суми виконавчого збору, яку необхідно стягнути з боржника ОСОБА_1 .

Не встановивши наявність матеріально-правової заінтересованості позивача в оскаржуваних пунктах постанови про відкриття провадження, суд не вбачає підстав аналізувати доводи позивача, що стосуються правомірності оскаржуваного рішення (дій).

Суд звертає увагу на те, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішень чи дій, котрі оскаржуються. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову, незалежно від правомірності чи неправомірності оскаржуваного рішення чи дій. Відтак, висновки суду щодо протиправності оскаржуваних позивачем дій (рішень) не мають самостійного правового значення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року №640/21611/19.

З огляду на вищенаведене, відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Суд може робити висновок про неправомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та про порушення у зв`язку із цим прав позивача лише у випадку доведення позивачем порушення його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів. Оцінка рішень за позовом особи, яка не є потерпілою у конкретних правовідносинах , апріорі не може призвести до захисту прав і не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2022 року.

Суддя Т.М. Димарчук