Справа № 420/1501/22
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1501/22
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року по справі № 420/1501/22, прийнятого в порядку письмового провадження у складі судді Стефанова С.О., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 голови комісії з реорганізації Одеської митниці Держмитслужби, Райкова Дениса Володимировича виконуючого обов`язки начальника Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просив:

визнати протиправним і скасувати наказ Одеської митниці Держмитслужби Державної митної служби України №776-о від 22.12.2021 року «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з 23 грудня 2021 року;

- поновити державну службу ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з 23 грудня 2021 року;

- стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та зборів;

- зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби та Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України вчинити дії щодо вжиття заходів щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби та Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати по справі;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з 23 грудня 2021 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Одеської митниці Держмитслужби заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням податків та зборів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року, адміністративний позов був задоволений частково:

- визнаний протиправним і скасований наказ Одеської митниці Держмитслужби Державної митної служби України «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » №776-о від 22.12.2021 року;

- ОСОБА_1 поновлений на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з 23 грудня 2021 року;

- була стягнута з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 сума середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 23.12.2021 року по 13.07.2022 рік у розмірі 71 079 грн. 04 коп. (сімдесят одна тисяча сімдесят дев`ять гривень чотири копійки);

- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з 23 грудня 2021 року;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 22 276 грн. 49 коп. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят шість гривень сорок дев`ять копійок);

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду від 13 липня 2022 року не вирішено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року були стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок). В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми процесуального права та просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано будь-яких документів, які підтверджують оплату послуг адвоката.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що адвокатом не подано доказів відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятих осіб, отриманих від ОСОБА_3 шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що надання чеків про оплату пошти та відправку конвертів не відноситься у відповідності до ст.19 Закону № 5076-VI до виду адвокатської діяльності.

Апелянта зауважує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відправка кореспонденції не носить правового характеру, для цього не потребується юридична освіта або ж право на зайняття адвокатською діяльністю, а отже і не може бути підтвердженням витрат на правничу допомогу.

Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у розумінні Кодексу, дана справа не є справою значної складності.

Апелянт також зазначив, що якби ОСОБА_4 сам звернувся за наданням документів по справі, йому б не повинно було б платити за них. Отже, можливо дійти висновку що ці трати були минучими.

Апелянт також вказує на те, що Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 дійшов висновків про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Окрім того, апелянт зауважив, що видатки Держмитслужби фінансуються з Державного бюджету України, беручи до уваги відсутність коштів та направлення їх на боротьбу зі збройною агресією російської федерації проти України.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 січня 2022 року ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом Демченко Г.Г (т.3 а/с 87-92).

Відповідно до п. 1.1 Договору, КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язання представляти, захищати права, свободи та інтереси КЛІЄНТА у судах всіх рівнів та підвідомчості, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору , за надання Адвокатом правової допомоги за цим Договором, що вказана в пункті 1.1. Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених в Додатку до цього Договору.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 року (т.3 а/с 93-94), виплати за цим Договором складаються з: а) суми гонорару, що виплачується КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ; б) сум, що виплачуються КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ як покриття фактичних видатків, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим Договором.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, загальний розмір Гонорару та фактичних видатків узгоджується і визначається сторонами в Акті наданих послуг

Факт наданих послуг та вартість наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. Акт наданих послуг підписується Сторонами на протязі 5 днів з дня оголошення рішення судом. Оплата Гонорару АДВОКАТА здійснюється протягом 1 (одного) місяця після підписання Акту наданих послуг. Оплата фактичних видатків, передбачених п. 3 цієї Додаткової Угоди, здійснюється протягом 1 (одного) місяця після підписання Акту наданих послуг, (п.п. 7,8,9 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 року).

Відповідно до Акту наданих послуг від 15 липня 2022 року (т.3 а/с 95), укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 року адвокатом Демченко Г.Г. та Максимовим М.В., Адвокат передав, а Клієнт прийняв послуги на загальну суму 3 250 грн. пов`язані з розглядом Одеським окружним адміністративним судом справи №420/1501/22, а саме:

- первинна консультація 750 грн.;

- звернення з адвокатським запитом 1000 грн.;

- складання позовної заяви 1500 грн.

Всього 3 250,00 грн.

14 січня 2022 року ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом Поярковою О.В. (т.3 а/с 103-108)

Відповідно до п. 1.1 Договору, КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язання представляти, захищати права, свободи та інтереси КЛІЄНТА у судах всіх рівнів та підвідомчості, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору , за надання Адвокатом правової допомоги за цим Договором, що вказана в пункті 1.1. Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених в Додатку до цього Договору.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 14.01.2022 року (т.3 а/с 109-110), виплати за цим Договором складаються з: а) суми гонорару, що виплачується КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ; б) сум, що виплачуються КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ як покриття фактичних видатків, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим Договором.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, загальний розмір Гонорару та фактичних видатків узгоджується і визначається сторонами в Акті наданих послуг

Факт наданих послуг та вартість наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. Акт наданих послуг підписується Сторонами на протязі 5 днів з дня оголошення рішення судом. Оплата Гонорару АДВОКАТА здійснюється протягом 1 (одного) місяця після підписання Акту наданих послуг. Оплата фактичних видатків, передбачених п. 3 цієї Додаткової Угоди, здійснюється протягом 1 (одного) місяця після підписання Акту наданих послуг, (п.п. 7,8,9 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 14.01.2022 року).

Відповідно до Акту наданих послуг від 15 липня 2022 року (т.3 а/с 111), укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 14.01.2022 року адвокатом Поярковою О.В. та Максимовим М.В., Адвокат передав, а Клієнт прийняв послуги на загальну суму 4 000 грн. пов`язані з розглядом Одеським окружним адміністративним судом справи №420/1501/22, а саме:

- звернення з адвокатським запитом 1000 грн.;

- відповідь на відзив 1000 грн.;

- письмові пояснення від 23 червня 2022 року 500 грн.;

- письмові пояснення від 13 липня 2022 року 500 грн.;

- заява про долучення документів до матеріалів справи 500 грн.;

- заява про долучення документів до матеріалів справи 500 грн.

Всього 4 000,00 грн.

Також, судом було встановлено, що 24 травня 2022 року ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом Ратушним Андрієм Івановичем (т.3 а/с 127-132).

Відповідно до п. 1.1 Договору, КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язання представляти, захищати права, свободи та інтереси КЛІЄНТА у судах всіх рівнів та підвідомчості, органах державної влади та органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору, за надання Адвокатом правової допомоги за цим Договором, що вказана в пункті 1.1. Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених в Додатку до цього Договору.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 24.05.2022 року(т.3 а/с 133-134), виплати за цим Договором складаються з: а) суми гонорару, що виплачується КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ; б) сум, що виплачуються КЛІЄНТОМ АДВОКАТУ як покриття фактичних видатків, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим Договором.

Відповідно до Акту наданих послуг від 15 липня 2022 року (т.3 а/с 135), укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 24.05.2022 року адвокатом Ратушним А.І. та Максимовим М.В., Адвокат передав, а Клієнт прийняв послуги на загальну суму 8 000 грн. пов`язані з розглядом Одеським окружним адміністративним судом справи №420/1501/22, а саме:

- заява про долучення документів до матеріалів справи від 24.05.2022 року 500 грн.;

- клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 06.06.2022 року 500 грн.;

- заява ч.3 ст.143 КАС України від 14.06.2022 року 500 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 14.06.2022 року 1300 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 23.06.2022 року 1300 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 04.07.2022 року 1300 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 08.07.2022 року 1300 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 13.07.2022 року 1300 грн.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2-4 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок до ведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Апеляційний суд вважає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № 922/1163/18.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З наведеного вбачається, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 910/15944/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до незначної складності;

- позовна заява фактично складена на 10 аркушах;

- позов носить немайновий характер;

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року по справі №905/1795/18.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами

У підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №818/1371/17.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі №922/2685/19.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 17 160,17 грн. та навіть 15000 грн., визначені судом першої інстанції, не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком.

Дана справа є справою незначної складності. За своїм предметом та суб`єктним складом відповідача справа відноситься до категорії типових справ, які розглядаються адміністративними судами. Позовна заява викладена на 10 аркушах та більшу частину матеріалів справи складають ксерокопії документів.

Враховуючи критерії реальності, розумності та співмірності розміру судових витрат та обставини справи, апеляційний суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 10000 грн. (десять тисяч гривень).

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у додатковому рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, не правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права , що призвело до невірного вирішення питання про стягнення судових витрат.

Апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційну скаргу Одеської митниці слід задовольнити частково, додаткове рішення суду 1-ої інстанції змінити в частині суми відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 3, 6, 7, 132,134,139,143, 242,252, 292, 308, 311 ,ч.2 ст.315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у наступній редакції :

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби та Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання, та не підлягає оскарженню у касаційному порядку , крім випадків, встановлених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складене та підписане 19 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.