Справа № 240/2959/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Житомир

справа № 240/2959/22

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0609 від 25.06.2021 про визначення суми податкового зобов"язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об"єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 31548,46 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0609 від 25.06.2021 про визначення суми податкового зобов"язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об"єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 130837,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем неправомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими йому визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Зазначає, що нежитлові приміщення, які знаходиться за адресами: АДРЕСА_1 , сіносховище загальною площею 485,80 кв.м; АДРЕСА_1 , корівник з прибудовою загальною площею 263,30 кв.м, власником яких він є, використовуються ним для цілей забезпечення підприємницької діяльності, як нежитлові будівлі. Вказані нежитлові будівлі відносяться до будівель сільськогосподарського призначення.

Вказує, що відповідно до рішення Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 14.06.2019 №628 «Про встановлення місцевих податків і зборів на) 2020 рік» встановлено на території Ушомирської сільської ради податки і збори. В свою чергу, згідно з додатком 2.2 до рішення сесії Ушомирської сільської ради ддя будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) встановлено ставку 0,000%.

Позивач зазначає, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування йому грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості із застосування ставки податку у розмірі 1,5%, всупереч встановленої органом місцевого самоврядування пільги щодо сплати податку нульової ставки.

Вважаючи, оскаржувані рішення незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01.03.2022.

Відповідно до довідки від 04.04.2022 судове засідання, яке призначене на 01.03.2022 знято з розгляду у зв"язку із ситуацією, яка склалась в Житомирській області внаслідок військової агресії російської федерації проти України та введенням з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні.

05 травня 2022 року відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№20188/22), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначає, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 проведено обчислення податку за 2020 рік, виходячи із загальної площі об`єкту нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку, яка становить 1,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр площі бази оподаткування.

В свою чергу, Податковим кодексом України встановлено обов"язок громадянина сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік незалежно від прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Вказує, що пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується не всіх власників будівель сільськогосподарського призначення, а лише сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Позивач не охоплюється вказаним визначенням, передбаченим податковим законодавством, сільськогосподарського товаровиробника. Контролюючий орган зазначає, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не подано й матеріалами справи не підтверджено, що він є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки ним не подано до контролюючого органу звітності форми №1-ДФ та №20-ОПП, а відтак не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

25 травня 2022 року позивач надіслав до суду заперечення на відзив на позовну заяву (за вх.№23755/22), додатково вказує, що немає необхідності підтверджувати статус сільськогосподарського товаровиробника, оскільки пільгою передбаченою підпунктом «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не користується. Однак, податковий орган вийшов за межі своїх повноважень, застосувавши при оподаткуванні ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1,5%, при цьому проігнорувавши рішення органу місцевого самоврядування яким передбачена нульова ставка податку.

У ході судового розгляду справи, 07.07.2022, судом оголошено зміст позовної заяви, заслухано пояснення представника позивача та представника відповідача, досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи та відповідно до протокольної ухвали суд перейшов до подальшого розгляду справи у письмовому проваджені.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складене у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 07.07.2008 (а.с. 66).

Згідно з відомостями з Автоматизованої системи «Податковий блок» за позивачем зареєстрований основний вид економічної діяльності за кодом КВЕД: 4520 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 67).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником:

- з 20.12.2017 нежитлової будівлі сіносховища, загальною площею 485,8 кв.м., яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17);

- з 20.12.2017 комплексу нежитлових будівель та споруд, до комплексу в нежитлових будівель та споруд входять: силосна траншея, гноєсховище, конюшня, корівник з прибудовою, загальною площею 2014,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Згідно з рішенням 31 сесії сьомого скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628 "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2020 рік" встановлено на 2020 рік ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно з Додатком №2 до зазначеного рішення ставка податку на нежитлові будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271, становить 0% (а.с.56-63).

25 червня 2021 року Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 цього Кодексу прийнято податкові повідомлення-рішення №0-0609 та №0-0609, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об"єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у розмірі 31548,46 грн та у розмірі 130837,14 грн, відповідно (а.с.10, 11).

Згідно з розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, до податкових повідомлень-рішень позивачу нараховано зазначений податок на об`єкт оподаткування:

- податкове повідомлення-рішення №0-0609 від 25.06.2021, на загальну площу об"єкту 485,80 кв.м. із застосуванням ставки податку 1,5 % від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня звітного року, встановивши суму податку на рік у розмірі 31548,46 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-0609 від 25.06.2021, на загальну площу об"єкту 2014,70 кв.м. із застосуванням ставки податку 1,5 % від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня звітного року, встановивши суму податку на рік у розмірі 130837,14 грн (а.с. 12).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача на їх відповідність нормам податкового законодавства та вимогам ч.2ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, запроваджено новий місцевий податок, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Приписами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Підпунктом 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, які саме об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, не є об`єктом оподаткування. Так, не є об`єктом оподаткування:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Аналізуючи вищевказані норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширюваному тлумаченню. Прикладом цього є, зокрема, те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є". Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.

Так, пункт "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 ПК України, на який посилається відповідач як на підставу відсутності підстав для звільнення позивача від оподаткування, встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідача, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Однак, позивач у свою чергу не заперечує відсутність у нього статусу як сільськогосподарського товаровиробника, що б давало можливість застосування пільги з оподаткування відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України.

При цьому, суд наголошує, що спірним питанням у правовідносинах між сторонами, є правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 роки без врахування пільг, встановлених рішенням 31 сесії сьомого скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628.

Суд вказує, що відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини першої статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Відповідності до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За змістом підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з рішенням 31 сесії сьомого скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628 «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2020 рік», зокрема встановлено на 2020 рік ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно з Додатком №2 до зазначеного рішення ставка податку на нежитлові будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271, становить 0% (а.с. 56-63).

Рішення Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628 є чинним, доказів його скасування чи оскарження суду не надано.

В свою чергу, матеріали справи свідчать, що об"єкти нерухомого майна, що перебувають у власності позивача, а саме: нежитлова будівля сіносховища, загальною площею 485,8 кв.м. та комплекс нежитлових будівель та споруд, до якого входять: силосна траншея, гноєсховище, конюшня, корівник з прибудовою, загальною площею 2014,7 кв.м, та які у свою чергу стали об"єктом оподаткування, призначені для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності.

Суд зауважує, що відповідачем не оспорюється належність вказаних об"єктів нерухомості до будівель сільськогосподарського призначення.

З огляду на викладене та враховуючи, що в розумінні положень підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України Ушомирській сільській раді Коростенського району Житомирської області делеговано право встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, для об`єктів нежитлової нерухомості, а саме будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, згідно з рішенням 31 сесії сьомого скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628, оподатковуються за ставкою у розмірі 0 відсотків (а.с. 62).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що контролюючим органом всупереч приписам чинного законодавства застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості передбачена положеннями Податкового кодексу України у розмірі 1,5%, без врахування рішення 31 сесії сьомого скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 13 червня 2019 року №628, яким на 2020 рік визначена 0 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки при оподаткуванні нежитлових будівель сільськогосподарського призначення.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено суду правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 25.06.2021 №0-0609 та №0-0609, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

В силу приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 134, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (вул.Ю.Тютюнника, буд.7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 25.06.2021 №0-0609 та №0-0609.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2300 (дві тисячі триста) грн 77 (сімдесят сім) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 19 жовтня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко