Справа № 240/2973/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2973/21

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

17 жовтня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 до Овруцького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2021 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Овруцького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Овруцького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі ОСОБА_2 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Зобов`язати Овруцького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, оформити та видати ОСОБА_2 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

05 травня 2022 року Управління Державної міграційної служби в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року у справі №240/2973/21.

В обґрунтування підстав відстрочення вказано, що у зв`язку з введенням та продовженням воєнного стану Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області немає можливості замовити та доставити бланки паспортів громадянина України для оформлення паспорта позивачу.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року заяву Управління Державної міграційної служби в Житомирській області і про відстрочення виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року у справі №240/2973/21 - задоволено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби в Житомирській області - відмовити.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 вересня 2022 року вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення регламентовано статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Частиною 1 статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

У відповідності до частини 4 статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011, в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №819/150/17.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 та в подальшому указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено з 25 квітня 2022 року на 30 діб, а указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (надалі також - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №389-VIII воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Відповідно до статті 20 Закону №389-VIII правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Статтею 25 Конституції України визначено, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Таким чином, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт необхідний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, для вступу на навчання, працевлаштування, тощо. В умовах воєнного стану відсутність в особи паспорта громадянина України є порушенням її громадянських прав.

Заявник, обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду від 14 лютого 2022 у справі №240/2973/21, вказує виключно на введення воєнного стану в Україні та наказ Державної міграційної служби України від 22.03.2022 №57.

Так, за змістом наказу Державної міграційної служби України від 22.03.2022 №57 Про передачу бланків паспорта громадянина України зразка 1994 року з балансу територіальних органів наказано передати до 25.03.2022 з балансів територіальних органів ДМС бланки паспорта громадянина України зразка 1994 року та книги обліку надходження і витрачання бланків паспортів громадянина України зразка 1994 року в цілях безпеки у зв`язку із можливістю їх захоплення військовим формуванням держави-агресора.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п.п.10 п.4 цього Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Відповідно до п.п.4 п.5 Положення ДМС з метою організації своєї діяльності надає територіальним органам та територіальним підрозділам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності.

Заявником не обґрунтовано, з чим пов`язана неможливість та небезпечність отримання бланку паспорта громадянина України у формі книжечки з огляду на те, що Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області станом на сьогодні здійснює свої повноваження та має можливість видавати паспорти в іншій формі. Заявником не надано суду доказів, які б вказували на фактичну неможливість виконання рішення.

Зокрема, неможливість отримання на виконання рішення суду в органу Державної міграційної служби України, де зберігаються бланки, примірника бланку паспорта громадянина України у формі книжечки для його оформлення і видачі ОСОБА_2 , або неможливість отримання такого паспорта ОСОБА_2 у відповідному органі Державної міграційної служби України, де зберігаються бланки.

Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області не надано суду доказів повідомлення ДМС України про відсутність бланків для необхідності виконання судових рішень, що набрали законної сили, стосовно оформлення та видачі паспорту громадянина України у формі книжечки (у тому числі про необхідність забезпечення необхідної кількості бланків паспортів), хоча заявник не позбавлений можливості сформувати список судових рішень, за якими територіальний орган ДМС зобов`язаний видати позивачам паспорти у формі книжечок, та за таким списком отримати бланки паспортів з метою виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Отже обставини, на які посилається заявник у заяві про відстрочення виконання судового рішення, не дають підстав для висновку про істотність ускладнення чи неможливість виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року.

В даному випадку з метою реалізації своїх владних повноважень Управлінню Державної міграційної служби України в Житомирській області необхідно напрацювати механізм виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а не ініціювати відстрочення його виконання на невизначений строк.

Крім того, обставини неможливості виконання судового рішення, які наводить заявник, є непропорційними з інтересами позивача, оскільки видача паспорта громадянина України має важливе значення для ОСОБА_2 , як громадянина України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви Управлінню Державної міграційної служби України в Житомирській області про відстрочення виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року у справі № 240/2973/21.

Таким чином оскаржувану ухвалу слід скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про відстрочення виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року у справі № 240/2973/21.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про відстрочення виконання рішення суду від 14 лютого 2022 року у справі № 240/2973/21 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.