Справа № 607/19608/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 607/19608/21 пров. № А/857/13346/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року у справі № 607/19608/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська митниця про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А., час ухвалення рішення 26.08.2022 року, місце ухвалення рішення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 28.10.2021 звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська митниця Державної митної служби України (далі третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 вересня 2019 р. №59992109 винесену старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080,56 грн з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 (далі постанова від 09 вересня 2019 р. №59992109);

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2020 р. №61606503 винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайда А.Б. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави (далі постанова від 23 березня 2020 р. №61606503);

- визнати протиправною та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59992109 та №61606503 у зведене виконавче провадження №66560253 від 18 серпня 2021 р., винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. (далі постанова від 18 серпня 2021 р. №66560253).

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після прийняття державним виконавцем 27 березня 2019 року рішення про повернення виконавчого документу стягувачу (постанова старшого державного виконавця ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 27 березня 2019 р. №5513610), з 28 березня 2019 р. розпочався перебіг тримісячного строку пред`явлення виконавчого документу для виконання (ч.5 ст.12, ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»). Останнім днем строку, який визначався місяцями (ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України) припадав на 28 червня 2019 р., який в силу приписів статті 73 Кодексу законів про працю України є святковим днем. Відтак, останнім днем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є перший за ним робочий день, тобто 01 липня 2019 р., оскільки 29 та 30 червня 2019 р. є вихідними (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України). Позаяк, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження виноситься не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документу (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII), то крайнім днем строку для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, визначалось 02 липня 2019 р. Указує на те, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 у справі №607/9342/17 крім стягнення компенсаційної вартості автомобіля, передбачала стягнення штрафу за порушенням митних правил у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок (набрало законної сили 03 жовтня 2017 р.). Старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару який є об`єктом порушення винесено 09 вересня 2019 р., тобто, на думку позивача, поза межами встановленого строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тобто без врахуванням приписів частини другої статті 11, частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII. З огляду на те, в одне провадження об`єднанні постанови, які на думку позивача, є протиправними, то підлягає визнанню протиправною та скасуванню постанова від 18 серпня 2021 р. №66560253.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року у справі № 607/19608/21 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2020 р. №61606503 винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайда А.Б. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави.

Визнано протиправною та скасовано постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59992109 та №61606503 у зведене виконавче провадження від 18 серпня 2021 р. №66560253 винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила третя особа, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Тернопільська митниця постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.03.2019 року у ВП №55132610 не отримувала, тому в митниці відсутня інформація щодо її повернення стягувачу та повторного пред`явлення ним до виконання органу ДВС.

Просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року у справі № 607/19608/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення третьої особи, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що встановивши факт пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання відповідач повинен був винести постанову про повернення виконавчого документу стягувача з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

Наведене свідчить про те, що постанова постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020 №61606503 про стягнення з позивача компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі) грн 56 копійок є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що постанова від 23.03.2020 №61606503, є протиправною та підлягає скасуванню, то постанова про об`єднання виконавчих провадження №66560253 від 18 серпня 2021 р. , одне з яких відкрито позам межами строків, передбачених приписами ч.ч.1,5 ст.12 та ч.5 ст.35 Закону №1404-VIII, є протиправною та підлягає скасуванню.

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080,56 грн з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; у разі неможливості конфіскації у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 вирішено стягнути з мене його компенсаційну вартість 84080,56 грн.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 червня 2018 р. у справі №607/9342/17 (провадження №33/789/210/18) позивачу відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження.

10 листопада 2017 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55132610 про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок.

07 грудня 2017 р. заступником начальника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55325207 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійки, на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017.

27 березня 2019 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову у виконавчому провадженні №55132610 (про стягнення компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок) про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

30 серпня 2019 р. у виконавчому провадженні №55325207 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

09 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

23 березня 2020 р. головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайдою А.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61606503 про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок в дохід держави.

18 серпня 2021 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень: №59992109 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок); №61606503 (про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок), у зведене виконавче провадження №66560253.

Вважаючи, що під час відкриття виконавчих проваджень 09 вересня 2019 р. та 23 березня 2020 р., а також прийняття рішення про об`єднання даних виконавчих проваджень у зведених виконавчих проваджень 18 серпня 2021 р., державний виконавець діяв хоча й в межах повноважень, однак не у спосіб та не в порядку, що передбачені Конституцією та законами України позивач вирішив звернутись до суду, який видав виконавчий документ із даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини регулюються нормами Згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) , відповідно до частини першою статті 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.5 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, виконавчі документи за якими стягувачами є держава або державний орган можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання ними законної сили та у випадку пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання він підлягає поверненню стягувачеві. При цьому дата набрання рішенням законної сили має бути зазначена у виконавчому документі.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, серед іншого, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом частин першої-третьої статті 11 Закону №1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Виконавчим документом у справі є постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII), відповідно до якої до мене застосовано наступні види покарання:

1) штраф в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок;

2) конфіскацію у власність держави автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; в разі неможливості конфіскації у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 стягнення компенсаційної вартості 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 набрала законної сили 03 жовтня 2017 року.

10 листопада 2017 р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №55132610 про стягнення з мене, ОСОБА_1 , компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави.

27 березня 2019 р. державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №55132610 про стягнення з мене, ОСОБА_1 , компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави, послуговуючись пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Частина четверта та п`ята статті 12 Закону №1404-VIII унормували питання «переривання строків пред`явлення виконавчого документу до виконання» та «встановлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання».

Зокрема, в контексті спірної ситуації, строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у випадку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Разом з тим, прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю його виконання (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, що передбачені статтею 12 Закону №1404-VIII.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.5 ст.12).

Таким чином, прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувача з указаних підстав є юридичним фактом, який започаткував перебіг нового строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Отже, після прийняття державним виконавцем 27 березня 2019 р. рішення про повернення виконавчого документу стягувачу (постанова старшого державного виконавця ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 27 березня 2019 р. №5513610), з 28 березня 2019 р. розпочався перебіг тримісячного строку пред`явлення виконавчого документу для виконання (ч.5 ст.12, ч.5 ст.37 Закону №1404-VIII). Останнім днем строку, який визначався місяцями (ч.3 ст.254 ЦК) припадав на 28 червня 2019 р., який в силу приписів статті 73 Кодексу законів про працю України є святковим днем. Відтак, останнім днем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є перший за ним робочий день, тобто 01 липня 2019 р., оскільки 29 та 30 червня 2019 р. є вихідними (ч.5 ст.254 ЦК). Позаяк, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження виноситься не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документу (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII), то крайнім днем строку для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, визначалось 02 липня 2019 р.

23 березня 2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61606503 про стягнення з позивача компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі) грн 56 копійок.

Вказане свідчить про порушення державним виконавцем приписів частини першої та п`ятої статті 12, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII, та обумовлює прийняття суб`єктом владних повноважень необґрунтованого рішення з порушень встановленого строку для його прийняття, не у спосіб і в не порядку, що передбачені законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені третьою особою в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року у справі № 607/19608/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 19.10.2022 року