Справа № 200/3989/22
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Справа№200/3989/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

На адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до управління ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №62 від 04.07.2022 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначає, що до страхового та пільгового стажу не зараховано певні періоди роботи. Позивач вважає, що зазначене рішення прийнято з порушенням закону та перевищенням повноважень, є протиправним і порушує принципи рівності та гарантування прав і законних інтересів громадянина, об`єктивності та неупередженості суб`єкта владних повноважень у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №62 від 04.07.2022 р. про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 27.06.2022 р. ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст. 8 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового трудового стажу періоду роботи з повним робочим днем в шахті з врахуванням кратності - з розрахунком до нього кожного повного року роботи за 1 рік 3 місяці відповідного пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 18.12.2000 р. по 11.01.2001 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» учень гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 15.01.2001 р. по 30.06.2002 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» гірник підземний з повним робочим днем у шахті, з 01.07.2002 р. по 19.09.2002 р., Навчання на курсах при УКК ДХК «Добропіллявугілля» по професії прохідник, з 20.09.2002 р. по 22.03.2003 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» гірник підземний з повним робочим днем у шахті, з 23.03.2003 р. по 23.08.2007 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 06.09.2007 р. по 14.12.2007 р. ТОВ «Донвуглепоставка», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 24.12.2007 р. по 30.07.2008 р. ТОВ «Доншахтоспецстрой», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 05.08.2008 р. по 09.08.2012 р. ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Білозерська», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 12.08.2012 р. по 07.02.2014 р. ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ДТЕК «Добропіллявугілля» машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 08.02.2014 р. по 06.10.2020 р. ТДВ «Шахта «Білозерська» прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 19.04.2021 р. по 08.06.2022 р. ВП «Шахтоуправління Добропільське» ДП «Добропілляіугілля Видобуток» стажер прохідника, прохідник з повним робочим днем в шахті та до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 20.07.1994 р. по 15.09.1995 р. та періодів роботи з 25.09.1995 р. по 05.01.1996 р., з 17.01.1996 р. по 09.07.1997 р.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/3989/22. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду через підсистему «Електроний суд» надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначає, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 04.07.2022 зазначено, що вік заявника на дату звернення із заявою від 27.06.2022 - 45 років 04 місяців 29 днів, страховий стаж позивача складає 42 роки 01 місяць 09 дні (в т.ч. додаткові роки за Списком №1 19 рік), пільговий стаж особи 23 роки 04 місяці 7 днів, з них: роботи підземні провідні професії по постанові № 202 16 років 03 місяці 23 дні (в кратному обчисленні 20 років 3 місяці 23 дні), роботи підземні за постановою № 202 3 роки 14 днів. За доданими документами до страхового стажу позивачу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 20.07.1994 по 15.09.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Для зарахування зазначеного періоду роботи необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів; - період роботи з 25.09.1995 по 05.01.1996 та з 17.01.1996 по 09.07.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки записи про звільнення з роботи завірені печатками УРСР. Для зарахування цих періодів необхідно долучити довідку про період роботи видану на підставі первинних документів. Необхідний пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначений ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 повинен становити не менше 25 років для працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах незалежно від віку. Отже, пільговий стаж за Списком № 1 із 9 врахуванням Постанови № 202 позивача становить 23 роки 04 місяці 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень ч. 3 ст. 114 Закону №1058. На підставі викладеного, Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області 04.07.2022 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, зазначає про відсутність підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проте згідно поданих документів позивач матиме право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з 29.01.2027.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено воєнний стан в Україні з 5 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року терміном на 90 діб.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.06.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності, розглянувши заяву позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області було прийнято рішення від 04.07.2022 № 62, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного онду України в Львівській області від 12.07.2022 №10869-9325/В-15/8-0500/22, зокрема зазначено, що страхового стажу позивача не зараховано: - період роботи в колгоспі з 20.07.1994 по 15.09.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Для зарахування зазначеного періоду роботи необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів; - період роботи з 25.09.1995 по 05.01.1996; з 17.01.1996 по 09.07.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки записи про звільнення з роботи завірені печатками УСРС. Для зарахування цих періодів роботи необхідно долучити довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. Враховуючи сказане, страховий стаж позивача складає 23 роки 1 місяць 9 днів, пільговий стаж роботи на провідних професіях 16 років 3 місяці 23 дні (в кратному обчисленні 20 років 3 місяці 23 дні), пільговий стаж на підземних роботах 3 роки 14 днів, тобто стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає 23 роки 4 місяці 7 днів. Тому, через відсутність необхідних 25 років пільгового стажу роботи відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, рішенням від 04.07.2022 № 62 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Відомості наявні у трудовій книжці позивача сер. НОМЕР_1 (в частині спірних періодів) свідчать, що ОСОБА_1 працював:

з 18.12.2000 р. по 11.01.2001 р. у ДВАТ Шахта «Добропільська» з повним робочим днем у шахті;

з 15.01.2001 р. по 30.06.2002 р. у ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» з повним робочим днем у шахті;

з 01.07.2002 р. по 19.09.2002 р., проходив навчання на курсах при УКК ДХК «Добропіллявугілля» по професії прохідник;

з 20.09.2002 р. по 22.03.2003 р. у ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» з повним робочим днем у шахті;

з 23.03.2003 р. по 23.08.2007 р. у ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» з повним робочим днем у шахті;

з 06.09.2007 р. по 14.12.2007 р. у ТОВ «Донвуглепоставка», з повним робочим днем у шахті;

з 24.12.2007 р. по 30.07.2008 р. у ТОВ «Доншахтоспецстрой», з повним робочим днем у шахті;

з 05.08.2008 р. по 09.08.2012 р. у ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Білозерська», з повним робочим днем у шахті;

з 12.08.2012 р. по 07.02.2014 р. у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ДТЕК «Добропіллявугілля» з повним робочим днем у шахті;

з 08.02.2014 р. по 06.10.2020 р. ТДВ «Шахта «Білозерська» з повним робочим днем у шахті;

з 19.04.2021 р. по 08.06.2022 р. у ВП «Шахтоуправління Добропільське» ДП «Добропілляіугілля Видобуток» з повним робочим днем в шахті;

з 20.07.1994 р. по 15.09.1995 р., з 25.09.1995 р. по 05.01.1996 р., з 17.01.1996 р. по 09.07.1997 р. робота в колгоспі.

Відповідно до «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) по спеціальному стажу (за наявності даних) та в період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2010 року по 31.03.2022 року, посади на яких працював останній відносяться до Списку №1 згідно коду підстав для обліку спец стажу (ЗПЗ013А1, ЗПЗ014А2, КЗП084В1).

Згідно копії розрахунку (пільгового та страхового) стажу ОСОБА_1 не розраховано:

- до пільгового стажу періоди роботи: з 06.09.2007 року по 14.12.2007 року, з 24.12.2007 року по 30.07.2008 року; 25.08.2020 року по 05.10.2020 року; 19.04.2021 року по 22.05.2021 року.

- до страхового стажу періоди роботи: з 20.07.1994 року по 15.09.1995 року; з 25.09.1995 року по 05.01.1996 року; з 17.01.1996 року по 09.07.1997 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС Україниїх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі з 20.07.1994 р. по 15.09.1995 р., суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, згідно записів в трудовій книжці колгоспника сер. НОМЕР_1 (у частині спірного періоду), позивача з 20.07.1994 року по 15.09.1995 року прийнято у члени колгоспу «Заповіт Ілліча», слюсарем, який не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Для зарахування зазначеного періоду роботи необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17 та в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, період роботи позивача з 20.07.1994 року по 15.09.1995 року у колгоспі «Заповіт Ілліча» підлягає зарахуванню до стажу позивача.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 25.09.1995 року по 05.01.1996 року та з 17.01.1996 року по 09.07.1997 року, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст. 20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст. 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.

Поряд з цим, як вже зазначалось вище та встановлено судом, згідно трудової книжки позивача, останній працював водієм з 25.09.1995 по 05.01.1996 у Добропільській автобазі ВО «Добропіллявугілля» та з 17.01.1996 по 09.07.1997 у Кооперативі «Мустанг».

Вищевказані періоди роботи позивача не зараховано до страхового стажу, оскільки записи про звільнення з роботи завірені печатками УРСР.

Суд зауважує, та вказує на те, що трудова книжка містить містить достатні дані для визначення зазначених періодів в якості страхового стажу без надання відповідних довідок.

Разом із цим, всі перелічені записи в трудовій книжці позивача внесені на підставі наказів з зазначенням їх номеру та дати.

Суд зазначає, що УПФ не враховані положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Відповідно робота позивача з 25.09.1995 року по 05.01.1996 року та з 17.01.1996 року по 09.07.1997 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Розглядаючи позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 18.12.2000 р. по 11.01.2001 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» учень гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 15.01.2001 р. по 30.06.2002 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» гірник підземний з повним робочим днем у шахті, з 01.07.2002 р. по 19.09.2002 р., Навчання на курсах при УКК ДХК «Добропіллявугілля» по професії прохідник, з 20.09.2002 р. по 22.03.2003 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» гірник підземний з повним робочим днем у шахті, з 23.03.2003 р. по 23.08.2007 р. ДВАТ Шахта «Добропільська» ДХК «Добропіллявугілля» прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 06.09.2007 р. по 14.12.2007 р. ТОВ «Донвуглепоставка», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 24.12.2007 р. по 30.07.2008 р. ТОВ «Доншахтоспецстрой», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з 05.08.2008 р. по 09.08.2012 р. ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Білозерська», прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 12.08.2012 р. по 07.02.2014 р. ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ДТЕК «Добропіллявугілля» машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 08.02.2014 р. по 06.10.2020 р. ТДВ «Шахта «Білозерська» прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, з 19.04.2021 р. по 08.06.2022 р. ВП «Шахтоуправління Добропільське» ДП «Добропілляіугілля Видобуток» стажер прохідника, прохідник з повним робочим днем в шахті, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, та зазначено вище, відповідно до копії розрахунку (пільгового та страхового) стажу ОСОБА_1 не розраховано:

- до пільгового стажу періоди роботи: з 06.09.2007 року по 14.12.2007 року, з 24.12.2007 року по 30.07.2008 року; 25.08.2020 року по 05.10.2020 року; 19.04.2021 року по 22.05.2021 року.

Поряд з цим, статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вже було вказано вище, позивач, згідно трудової книжки (в частині спірних періодів) з 06.09.2007 року по 14.12.2007 року, з 24.12.2007 року по 30.07.2008 року; 25.08.2020 року по 05.10.2020 року; 19.04.2021 року по 22.05.2021 року позивач прцював з повним днем у шахті.

Відповідно суд наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного періодів в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок.

Разом з тим, як зазначено вище, відповідно до «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) по спеціальному стажу (за наявності даних) та в період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2010 року по 31.03.2022 року, посади на яких працював останній відносяться до Списку №1 згідно коду підстав для обліку спец стажу (ЗПЗ013А1, ЗПЗ014А2, КЗП084В1).

Відповідно періоди роботи позивача з 06.09.2007 року по 14.12.2007 року, з 24.12.2007 року по 30.07.2008 року; 25.08.2020 року по 05.10.2020 року; 19.04.2021 року по 22.05.2021 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 18.12.2000 року по 11.01.2001 року; з 15.01.2001 року по 30.06.2002 року; з 01.07.2002 року по 19.09.2002 року; з 20.09.2002 року по 22.03.2003 року; з 22.03.2003 року по 23.08.2007 року; з 05.08.2008 року по 09.08.2012 року; з 12.08.2012 року по 07.02.2014 року; з 08.02.2014 року по 24.08.2020 року; 06.10.2020 року; з 23.05.2022 року по 08.06.2022 року задоволенню не підлягають, оскільки вже зараховані відповідачем.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу застосувати ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI (далі - Закон №345-VI) передбачено, що його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст.27 Закону №1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Статтею 8 Закону №345-VI, встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічні положення закріплені і в абз.1 частини першої статті 28 Закону №1058, а саме мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.1 Закону №1058, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Отже, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, не нижче трьох прожиткових мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, розмір пенсії розраховується за правилами, визначеними ст.27 Закону №1058, і за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року, що передбачено ч. 3 ст. 24 Закону № 1058.

Тобто розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, визначається з урахуванням їх стажу та заробітку. До одержаного розміру встановлюється доплата за понаднормовий стаж (по 1% розміру пенсії, але не більш як 1% мінімальної пенсії за віком за кожний повний рік страхового стажу: чоловікам - понад 35, а жінкам - понад 30 років, як це визначено абзацом 1 частини першої ст.28 Закону №1058).

Враховуючи, що право на перерахунок пенсії у відповідності до ст. 8 Закону №345-VI виникає після зарахування відповідного стажу, суд дійшов висновку, що вимоги в частині застосування норм статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» є передчасними та задоволенню не підлягають.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі Класс та інші проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Разом з цим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від13.01.2011 (остаточне) у справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п.1 ст.6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає, що належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах зарахувавши до пільгового та страхового стажу спірних періодів роботи.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №62 від 04.07.2022 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 27.06.2022 р. ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем в шахті: з 06.09.2007 року по 14.12.2007 року, з 24.12.2007 року по 30.07.2008 року; 25.08.2020 року по 05.10.2020 року; 19.04.2021 року по 22.05.2021 року та до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 20.07.1994 року по 15.09.1995 року та періодів роботи з 25.09.1995 року по 05.01.1996 року, з 17.01.1996 року по 09.07.1997 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят ) гривень 00 копійки.

учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя О.О. Галатіна