Справа № 120/19691/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 р. Справа № 120/19691/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25.06.2021 №137 позивача звільнено з військової службу у запас. Однак, як вказує позивач, на день виключення зі списків особового складу військової частини відповідачем не проведено нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Зазначені дії відповідача позивач вважає неправомірними, а тому за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів, звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 10.01.2022 судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

31.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що нарахування та виплата позивачу індексації проводилася відповідно до вимог закону України від 03.07.1991 N1282-XII Про індексацію грошових доходів населення та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Відповідач вказує, що індексація грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року проведена згідно норм Закону про індексацію, шляхом підняття доходів випереджаючим шляхом самим Урядом і, відповідно, сума індексації грошового забезпечення позивача обчислена згідно норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації за період з січня 2016 по 28 лютого 2018 року та становить 0,00 грн. щомісячно з різницею між сумою індексації і розміром підвищення доходу. З огляду на викладені обставини відповідач вважає заявлений адміністративний позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Надалі, в процесі розгляду даної справи ухвалою суду від 18.03.2022 провадження у справі було зупинено з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Проте, ухвалою суду від 19.10.2022 провадження у справі було поновлено. А отже, згідно ч. 2, 3 ст. 237 КАС України з цього дня продовжився перебіг процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною 5 ст. 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх доказів необхідних для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення за наслідками вирішення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальника спеціального складу роти охорони патрульного батальйону.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25.06.2021 № 137 старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.05.2021 №28 в запас відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 25.06.2021.

Однак, повного розрахунку на день виключення зі списів з військової частини з позивачем за усіма видами забезпечення не відбулося. Зокрема, позивач вказує, що відповідач не нарахував та не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.03.2018.

У подальшому, 09.12.2021 позивач звернувся із письмовим зверненням до відповідача, в якому просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за спірний період.

За результатами розгляду такого звернення, листом від 16.12.2021 № 50/08/33-2787 відповідач повідомив про те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення проводилась відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім того наголосив, що з червня 2016 року по грудень 2016 року індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена в повному обсязі. Також зазначив, що згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в 2017 році індексація грошових доходів населення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснювалась в межах фінансових ресурсів на 2017 рік, в якому видатки на виплату індексації не передбачались, а тому у зв`язку із обмеженим фінансуванням грошового забезпечення індексація не виплачувалася.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078). Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як встановлено судом із матеріалів справи, зокрема з копії особової картки на грошове забезпечення позивача № 284, в межах спірного періоду індексація грошового забезпечення виплачувалась позивачу лише з червня 2016 року по грудень 2016 року. В решті ж періоду індексація не нараховувалась та не виплачувалась.

При цьому у своєму листі від 16.12.2021 № 50/08/33-2787 правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує відсутністю достатнього фінансування та не передбачення видатків на виплату індексації в 2017 році, а у відзиві на позовну заяву - додатково посилається також і на те, що з 01.01.2016 по 01.03.2018 коефіцієнт індексації грошового забезпечення був 0,00 грн.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача суд в першу чергу звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення від 07.11.2005) згідно з якою реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Відповідно, відсутність у відповідача належних фінансових ресурсів на покриття таких витрат не може впливати на наявність або відсутність у позивача гарантованого законом права на отримання такої індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 825/874/17, від 19.06.2019 у справі № 825/1987/17 та інших.

Що ж до інших доводів відповідача про те, що січень 2016 року був базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення в 2016 році, а тому з 01.01.2016 по 01.03.2018 коефіцієнт індексації грошового забезпечення становив 0,00 грн., то такі обґрунтування суд не приймає до уваги, оскільки вони не містять під собою належного правового підґрунтя а також ґрунтовного розрахунку. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що за спірний період позивач не набув права на індексацію грошового забезпечення у зв`язку із зростанням індексу споживчих цін. Про безпідставність таких доводів відповідача слугує й та обставина, що за період з червня по грудень 2016 року позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, що саме по собі спростовує твердження суб`єкта владних повноважень про відсутність правових підстав для виплати індексації у згаданий період.

Наявність у військовослужбовців права на індексацію їхнього грошового забезпечення у спірний період підтверджується також і останньою судовою практикою Верховного Суду (постанова від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21).

Таким чином, оскільки відповідач не здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2016 року за з січня 2017 року по лютий 2018 року, що є порушенням вимог Закону № 1282-XII та Порядку № 1078, тому такі дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є протиправними. Як наслідок, відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Що ж до періоду з червня 2016 року по грудень 2016 року то враховуючи, що індексація грошового забезпечення позивачу в цей період виплачувалася, тому підстав задовольняти позов у відповідній частині не має.

Що ж до інших доводів позивача та його вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період враховуючи базовий місяць січень 2008 року, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Суд наголошує на тому, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до виключної компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

До проведення відповідних розрахунків та нарахування не можна стверджувати про його протиправність, у тому числі й з огляду на те, що відповідачем при обчисленні індексації можливо і не буде враховано як базовий місяць січень 2008 року.

Отже, саме в процесі виконання судового рішення, в разі набрання ним законної сили, відповідач в порядку, встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком № 1078, буде визначати базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19. Такої ж позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, що свідчить ряд постанов від 18.01.2021 у справі № 560/3885/20, від 21.01.2021 у справі № 120/3541/20-а, від 26.01.2021 у справі № 120/3879/20-а, від 16.06.2022 у справі № 120/17094/21-а та інші.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача при нарахуванні індексації грошового забезпечення за спірний період враховувати базовий місяць січень 2008 року в цьому разі є передчасними, а тому задоволеними бути не можуть.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, то суд враховує ту обставину, що оскільки спір щодо індексації грошового забезпечення як складової заробітної плати є спором, в межах якого позивач згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору, тому відсутні правові підстави для розподілу понесених позивачем згідно квитанції ПАТ «Приватбанк» № 0.0..1 від 29.12.2021 судових витрат в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.05.2016 та з 01.01.2017 по 01.03.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.05.2016 та з 01.01.2017 по 01.03.2018.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 20.10.22.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович