Справа № 160/2020/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2022 року Справа № 160/2020/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Стеблянко А.А.,
представника позивача: Казанчука А.В.,
представника відповідача: Єгорова А.Є.,
28.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Побужський феронікелевий комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за №19/32-00-07-01-03-29 від 14.01.2022 про застосування щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Побужський феронікелевий комбінат" штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1280000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 відкрито провадження у справі №160/2020/22 та призначено позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.05.2022. Останнє судове засідання у справі відбулося 27.09.2022.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» (ідентифікаційний код юридичної особи 31076956) є юридичною особою приватного права, зареєстрованою у встановленому законом порядку 26.07.2000, основний вид економічної діяльності 24.45 Виробництво інших кольорових металів.
Платником акцизного податку ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» не зареєстроване.
14.12.2021 Головне управління ДПС України у Кіровоградській області прийняло наказ №1570-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат», яким з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), наказано провести фактичну перевірку ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» з 01.01.2020 по 24.12.2021 тривалістю 10 діб.
Зі змісту акта перевірки встановлено, що контролюючий орган дійшов до висновку про те, що позивач не зареєстрував акцизний склад у Системі електронного адміністрування реалізації пального, не обладнав та/або не зареєстрував в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників.
Фактичною перевіркою встановлено, що позивач використовує ємності для зберігання ПММ (дизельне пальне, бензин та газ скраплений), а саме: резервуар (наземний) №5 інв. №1095 ємністю 53 м3 для зберігання пального Л92, резервуар №1 та №2 (наземні) для зберігання дизельного пального ємністю 75 м3 кожен інв. №1083 та №1087, резервуар для зберігання дизельного пального №9 (підземний) ємністю 11,4 м3 резервуари в кількості 4 (чотири) (підземні) ємністю 25 м3 кожен, для зберігання газу вуглеводного скрапленого.
Також, фактичною перевіркою встановлено наявність у позивача роздавальних колонок для заправки автотранспорту, а саме: дві роздавальні колонки №1 та №2 для відпуску дизельного палива, роздавальна колонка №4 для відпуску бензину А92, роздавальна колонка №5 для відпуску А95 та роздавальна колонка для відпуску газу скрапленого тільки для наповнювання балонів рідкою фазою.
Під час фактичної перевірки контролюючим органом встановлено, що в ході аналізу бази даних ЄРАН встановлено, що реєстрація акцизних накладних ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 на реалізацію пального в адресу контрагентів-покупців відсутня. Згідно інформаційного ресурсу ДПС ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» не зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального. Отже, ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» після отримання обсягів пального, що перевищують 1000 кубічних метрів (1000000 літрів) у межах календарного року, вважався розпорядником акцизного складу, та у відповідності до вимог п. «б» абз. 2 пп. 230.1.1 п. 230.1 ст. 230 Кодексу зобов`язаний здійснити реєстрацію такого складу за місцем зберігання пального за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Побузьке, вул. Промислова, будинок 12.
Згідно з висновками означеного акта, за результатами перевірки ТОВ "ПФК", зокрема, встановлено порушення абзаців 1, 4, 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, в частині відсутності реєстрації акцизного складу в Системі електронного адміністрування реалізації пального, не обладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів -лічильників та витратомірів-лічильників.
На підставі означеного акта контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 14.01.2022 №19/32-00-07-01-03-29 (форми «ПС»), за яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1280000,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 61.1 ст. 61 ПК України).
Відповідно до пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Так, право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями п. 75.1. ст. 75 та пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені статтею 81 ПК України.
Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів (п. 81.1 ст. 81 ПК України):
-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадках передбачених п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Суд виходить із того, що фактична перевірка була призначена на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Вказана норма передбачає підстави, за умови яких може бути проведено фактичну перевірку, а саме, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР), а також Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 1 Закону №481/95-ВР:
- місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;
- зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;
- місце оптової торгівлі пальним місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;
- оптова торгівля пальним діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;
- Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Згідно з пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Відповідно до пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.
З системного аналізу викладених норм вбачається, що акцизний склад це приміщення або територія, де відбувається провадження діяльності, зокрема, з вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
При цьому, не є акцизним складом приміщення або територія, де показник загальної місткості ємностей не перевищує 200 кубічних метрів, а обсяг отриманого власником або користувачем такого приміщення або території (суб`єктом господарювання) протягом календарного року пального не перевищує 1000 кубічних метрів, за умови, що пальне використовується особою виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки без реалізації пального або зберігання пального на користь третіх осіб.
Тобто, для суб`єктів господарювання, які відповідають наведеним критеріям, не є акцизними складами приміщення та/або території, на яких вони як власники або користувачі зберігають та використовують пальне виключно для потреб власного споживання. Однак, у разі недотримання хоча б одного із зазначених критеріїв, для суб`єктів господарювання такі приміщення та/або території є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли вони використовують отримане пальне виключно для потреб власного споживання та не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Згідно із п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:
- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Відповідно до абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Абзацом 9 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України визначено, що один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу (абз. 10 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва (ч. 7 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).
Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500000 гривень.
Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 №408 (далі Порядок №408), суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 01.07.2019, зобов`язані до 01.07.2019 зареєструватися, як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 01.07.2019.
Відповідно до пункту 5 Порядку №408 платники акцизного податку розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад реєструється виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.
Згідно з пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного, зокрема, для власного споживання чи промислової переробки.
Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
Відповідно до пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу;
Згідно акта фактичної перевірки встановлено, що ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» у період з 01.01.2020 та на час перевірки платником акцизного податку зареєстроване не було.
Зберігання здійснюється у ємностях для зберігання ПММ (дизельне пальне, бензин та газ скраплений), а саме: резервуарі (наземному) №5 інв. №1095 ємністю 53 м3 для зберігання пального Л92, резервуарі №1 та №2 (наземному) для зберігання дизельного пального ємністю 75 м3 кожен інв. №1083 та №1087, резервуарі для зберігання дизельного пального №9 (підземному) ємністю 11,4 м3 резервуарах в кількості 4 (чотири) (підземних) ємністю 25 м3 кожен, для зберігання газу вуглеводного скрапленого, роздавальних колонках для заправки автотранспорту, а саме: двох роздавальних колонках №1 та №2 для відпуску дизельного палива, роздавальній колонці №4 для відпуску бензину А92, роздавальній колонці №5 для відпуску А95 та роздавальній колонці для відпуску газу скрапленого тільки для наповнювання балонів рідкою фазою.
В ході аналізу бази даних ЄРАН встановлено, що реєстрація акцизних накладних ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 на реалізацію пального в адресу контрагентів-покупців відсутня. Згідно інформаційного ресурсу ДПС ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» не зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального. Отже, ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» після отримання обсягів пального, що перевищують 1000 м3 (1000000 літрів) у межах календарного року, вважався розпорядником акцизного складу, та у відповідності до вимог п. «б» абз. 2 пп. 230.1.1 п. 230.1 ст. 230 ПК України зобов`язаний здійснити реєстрацію такого складу за місцем зберігання пального за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Побузьке, вул. Промислова, будинок 12.
Законом України №2628-VIII від 23.11.2018 доповнено ст. 128-1 ПК України пунктом 128-1.2, згідно з яким, з 01.07.2019 відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку розпорядником акцизного складу тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 грн. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 грн.
Відповідно до п. 12 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 м3, - не пізніше 01.01.2020.
Згідно із п. 25 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, норми пунктів 120-2.1-120-2.3 ст. 120-2 та п. 1281.2 ст. 1281, якими запроваджені нові штрафні санкції, застосовуються з 01.10.2019, а норми пункту 1281.3 статті 1281 з 01.01.2020.
Відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України платниками податку є особи (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.
Отже, суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме операції, визначені пп. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 ПК України, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 цього Кодексу є платником акцизного податку.
Щодо наявності у ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» ознак розпорядника акцизного складу, суд відмічає таке.
Суд наголошує, що відповідно до п. «б» абз. 2 п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 ПК України, не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Таким чином, з аналізу вищенаведених норм податкового законодавства вбачається відсутність обов`язку суб`єкта господарювання реєструвати акцизний склад у разі відповідності окремим критеріям:
- у приміщенні чи території розташовані ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, загальна ємність яких не перевищує 200 кубічних метрів;
- суб`єкт господарювання власник або користувач такого приміщення чи території, протягом календарного року отримує пальне у розмірах, що не перевищує 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо роздавальні колонки у місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії);
- суб`єкт господарювання використовує пальне виключно для власних потреб або промислової переробки та не здійснює операції по реалізації та зберіганню пального іншим особам.
Суд відмічає, що під поняттям «приміщення» у контексті наведеної норми у п. «а» абз. 1 п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 ПК України розуміється «спеціально обладнані приміщення на обмеженій території».
При цьому, наведений пункт містить критерії, що стосуються окремо характеристики приміщення чи території, на якій розташовано ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, а також самого суб`єкта господарювання в частині обсягів отриманого пального за календарний рік та мети використання такого пального.
Таким чином, при визначенні приміщення або території акцизним складом, необхідно враховувати, зокрема, загальну місткість розташованих у певному приміщенні або на певній території ємностей, які використовуються для навантаження-розвантаження і зберігання пального, та обсяг пального отриманого суб`єктом господарювання протягом календарного року.
Враховуючи вищезазначене, якщо у суб`єкта господарювання, пальне зберігається у декількох приміщеннях та/або територіях, то загальна місткість ємностей для зберігання пального визначається окремо по кожному приміщенню або території.
Разом з тим, обсяг отриманого пального визначається сумарно по всіх приміщеннях та/або територіях, на яких розміщені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального.
Тобто, для суб`єктів господарювання, які відповідають наведеним вище критеріям, не є акцизними складами приміщення та/або території, на яких вони як власники або користувачі зберігають та використовують пальне виключно для потреб власного споживання. Однак, у разі недотримання хоча б одного із зазначених критеріїв, для суб`єктів господарювання такі приміщення та/або території є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли вони використовують отримане пальне виключно для потреб власного споживання та не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» здійснює зберігання ПММ (дизельне пальне, бензин та газ скраплений) у ємностях для зберігання ПММ, а саме: резервуарі (наземному) №5 інв. №1095 ємністю 53 м3 для зберігання пального Л92, резервуарі №1 та №2 (наземному) для зберігання дизельного пального ємністю 75 м3 кожен інв. №1083 та №1087, резервуарі для зберігання дизельного пального №9 (підземному) ємністю 11,4 м3 резервуарах в кількості 4 (чотири) (підземних) ємністю 25 м3 кожен, для зберігання газу вуглеводного скрапленого, роздавальних колонках для заправки автотранспорту, а саме: двох роздавальних колонках №1 та №2 для відпуску дизельного палива, роздавальній колонці №4 для відпуску бензину А92, роздавальній колонці №5 для відпуску А95 та роздавальній колонці для відпуску газу скрапленого тільки для наповнювання балонів рідкою фазою.
Таким чином, обсяг пального, отриманого позивачем протягом календарного року, складає 2546013,76 літрів, що перевищує 1000 м3 (1000000 літрів), а загальна місткість ємностей для зберігання ПММ складає 250,8 м3, що перевищує 200 м3.
Означене суперечить вимогам п. «б» абз. 2 п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 ПК України та вказує на наявність у позивача ознак розпорядника акцизного складу, а території та приміщення, у яких зберігається пальне у завищених обсягах, є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли отримане пальне використовується виключно для потреб власного споживання.
Суд наголошує, що згідно індивідуальної податкової консультації ДПС України від 16.07.2019 №3302/ІПК/28-10-27-01-11, оскільки Товариство закуповує та зберігає пальне на території (приміщенні) в ємностях, загальна місткість чи обсяг яких буде перевищувати будь-яку з ознак, зазначену в пп. «б» пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, то дана територія (приміщення) буде відповідати визначенню акцизного складу, а Товариство, за наявності документів про право власності/користування приміщенням або територією, означених як акцизний склад, вважатиметься розпорядником акцизного складу в розумінні Закону №2628-VIII та ПК України.
Слід зазначити, що наявність вини платника податків є обов`язковою умовою притягнення до відповідальності за п.п. 128-1.2. ст. 128-1 ПК України.
Вина юридичної особи випливає безпосередньо з її поведінки, тобто основою є об`єктивна сторона правопорушення, і юридична особа визнається винною, виходячи з її фактичних діянь як деліктоздатного суб`єкта права.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» вимог п. «б» абз. 6 п.п. 230.1.2. п. 230.1 ст. 230 ПК України, що полягає у відсутності реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизного складу.
Під час розгляду справи з`ясовано, що контролюючий орган, приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення виходив з того, що позивач є розпорядником акцизного складу та не виконав обов`язку щодо реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального акцизного складу. При цьому, позивач не надав до контролюючого органу та суду пояснень з приводу відсутності можливості для дотримання правил та норм податкового законодавства, за порушення яких передбачено відповідальність.
Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №19/32-00-07-01-03-29 від 14.01.2022 прийнято у відповідності до вимог ПК України, є правомірним та скасуванню не підлягає.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування виконав та довів правомірність та обґрунтованість прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10.10.2022.

Суддя О.В. Царікова