Справа № 640/35552/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Парінова А.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Линника Є.В.,

представника відповідача Борисюк А.А.,

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської обласної прокуратури, в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури №845к від 03.11.2021 «Про скасування наказу виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури про поновлення ОСОБА_1 »;

поновити позивача в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури з 03.11.2021;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 03.11.2021 по дату винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення постановлено за неправильного застосування норм матеріального права (ст. ст. 8, 19, 43, 64,129-1 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 51 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 5'1, 36 КЗпП України, норм міжнародного права та практики Європейського суду з прав людини), а також з порушенням норм процесуального права (ст. ст. 2, 6, 7, 90, 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства України) та у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також ненаданні мотивованої оцінки кожному аргументу, наведеному позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову, порушеннями при наданні оцінки доказам позивача, безпідставним неврахуванням та незастосуванням правового висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач вважає, що у відповідача, як роботодавця та суб`єкта владних повноважень, станом на дату прийняття спірного наказу №845к від 03.11.2021 не виникло правових підстав, визначених Конституцією України, КЗпП України, Законом України «Про прокуратуру» для припинення трудового договору з нею.

Як вказує позивач, вона не заперечує тієї обставини, що будь-яке рішення суду, яке набрало законної сили, у тому числі постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19, є обов`язковим до виконання. Факт набрання законної сили постановою Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 640/23232/19 позивач не піддає сумніву. Разом з цим, позивач вважає, що дана постанова не породжує для відповідача обов`язку та не наділяє його повноваженнями виконувати це рішення шляхом прийняття оспорюваного наказу.

Позивач наголошує, що постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 не покладала на відповідача будь-яких обов`язків чи повноважень, зокрема, обов`язку по припиненню трудових відносин з позивачем, у тому числі, шляхом скасування наказу Київської обласної прокуратури №899к від 09.11.2020. Оскільки Наказ Київської обласної прокуратури №899к від 09.11.2020, яким її було поновлено на роботі, не був предметом спірних правовідносин у справі №640/23232/19.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позивач вказує, на те, що при вирішенні цієї справи не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.05.2021 у справі №9901/286/19. А саме, Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Президент України, реалізуючи надані йому повноваження щодо формування складу Національної ради, може приймати лише рішення про призначення або ж звільнення її члена. При цьому скасування свого ж указу про призначення або звільнення члена вказаного вище органу не є способом реалізації конституційних повноважень Президента України.

Аналогічна правова позиція викладена також у рішенні Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №9901/96/21 та Верховним Судом України при розгляді справи №5/573 (2а-13995/08).

Таким чином, відповідач не мав повноважень приймати спірний наказ №845к від 03.11.2021 про скасування попереднього наказу №899к від 09.11.2020, який вже вичерпав свою дію.

Суд першої інстанції не враховував зазначені вище правові висновки Верховного Суду, чим порушив ч. 5 ст. 242 КАС України при прийнятті оскаржуваного рішення.

Також, позивач вважає, що відмова суду першої інстанції надавати правову оцінку спірному наказу на предмет дотримання певних правових норм суперечить завданням адміністративного судочинства, визначеним ст. 2 КАС України та процесуальним нормам.

Позивач звертає увагу, що в оскаржуваному наказі від 03.11.2021 №845к відсутня правова визначеність підстав звільнення позивача - немає жодного посилання на норму закону, якою керувався відповідач при його видачі. У трудовій книжці позивачки (запис у трудовій книжці №20, стор. №№ 34-35) взагалі не вказано правову підставу (статтю закону) для звільнення, наявне тільки посилання на номер та дату спірного наказу. Також, спірним наказом позивача було позбавлено однорічного трудового стажу роботи у період з 09.11.2020 по 03.11.2021, упродовж якого вона працювала в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу, сумлінно виконуючи покладені обов`язки та повноваження, та отримувала заробітну плату впродовж указаного періоду, що підтверджується розрахунковими листами за 2021 рік, а також довідками Київської обласної прокуратури про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим держаним соціальним страхуванням № 21ф-337 від 11.11.2021 та №21ф-352 від 01.12.2021.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 19.10.2022.

14.10.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач зазначає, що юридичною підставою для видання наказу №605к від 23.10.2019 про звільнення ОСОБА_1 послугували положення п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», а фактичною підставою послугувало діяння позивача з приводу неподання заяви щодо надання згоди на проведення атестації. Юридичним фактом, що зумовив звільнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» в даному випадку є неподання ОСОБА_1 заяви встановленої форми про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір у зв`язку з цим пройти атестацію.

Слід зазначити, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 у справі №640/23232/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Київської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Київської області від 23.10.2019 № 605к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Київської області від 23.10.2019 №605к, поновлено ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 302 222,50 грн.

На підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 на виконання вимог рішення суду наказом виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури №899к від 09.11.2020 наказ прокурора Київської області від 23.10.2019 №605к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» скасовано, ОСОБА_1 поновлено в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству з 28.10.2019, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 302 222,50 грн.

Постановою Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 задоволено касаційну скаргу Київської обласної прокуратури. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у вказаній справі скасовано, рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 15.06.2020 залишено в силі.

Відповідач зазначає, що Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку про те, що позивачем не було подано у порядку, визначеному чинним законодавством, заяви про переведення до обласної прокуратури, яка б містила відомості про її намір пройти атестацію, згоду на обробку персональних даних та на застосування процедур і умов проведення атестації. Тобто, ОСОБА_1 не скористалася наданим Законом правом бути переведеною на відповідну посаду з дотриманням законодавчої процедури. За таких умов, на час виникнення спірних правовідносин норми Закону №113-ІХ та Порядку №221 були чинними та підлягали застосуванню й виконанню. Верховний Суд звернув увагу, що саме неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію в силу вимог пункту 19розділу IIПрикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24.09.2021 у справі №140/3790/19, у постанові від 29.09.2021 у справі №640/24727/19.

Отже, Верховний Суд констатував, що наказ прокуратури Київської області №605к від 23.10.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області та органів прокуратури, виданий на підставі в межах повноважень та у спосіб, то передбачені Конституиією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що Верховним Судом скасована правова підстава (рішення суду апеляційної інстанції) поновлення ОСОБА_1 в органах обласної прокуратури, Київською обласною прокуратурою вжито заходів до відновлення правового становища особи, яке існувало на час його ухвалення, шляхом видачі керівником Київської обласної прокуратури наказу №845к від 03.11.2021 «Про скасування наказу виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури про поновлення ОСОБА_1 ».

На думку відповідача, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що спірний наказ порушує її права та не містить правової підстави для припинення з нею тру довга відносин (звільнення).

Водночас, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо незастосування судом першої інстанції при ухваленні рішення від 13.07.2022 практики Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, а також у справі №5/573 (2а-13995/08), оскільки правовідносини у даних справах, їх суб`єктний склад та нормативно-правове регулювання не є подібними зі спірними правовідносинами, що склались між позивачем та відповідачем у справі 640/35552/21.

Відповідач наголошує, що захист прав ОСОБА_1 у спосіб, в який просить остання (поновлення позивача в Київській обласній прокуратурі), не відповідає вимогам Закону.

19.10.2022 в судове засідання з`явився позивач з представником та представник відповідача. Позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити без змін спірне рішення суду першої інстанції. Учасники справи надали пояснення по суті справи, правом подання додаткових пояснень не скористались, виступили в судових дебатах.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 2003 року працює в органах прокуратури, а з 04.07.2017 на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області.

Наказом прокурора Київської області від 23.10.2019 № 605-к позивача звільнено із займаної посади та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 28.10.2019.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач оскаржила його до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 у справі №640/23232/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури Київської області від 23 жовтня 2019 року №605-к;

поновлено ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області з 28 жовтня 2019 року;

стягнуто з Київської обласної прокуратури (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 302 222,50 грн. (триста дві тисячі двісті двадцять дві гривні 50 копійок).

09.11.2020 в.о. керівника обласної прокуратури на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 видано наказ №899к від 09.11.2020 про скасування наказу прокурора Київської області від 23.10.2019 №605к та поновлення ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратури на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству з 28.10.2019.

В подальшому постановою Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; касаційну скаргу Київської обласної прокуратури задоволено; постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 скасовано, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 залишено в силі.

03.11.2021 керівником Київської обласної прокуратури на підставі постанови Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 видано наказ №845к від 03.11.2021 про скасування наказу в.о. керівника Київської обласної прокуратури від 09.11.2020 №899к, яким скасовано наказ прокурора Київської області від 23.10.2019 №605к та поновлено з 28.10.2019 ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству.

Не погоджуючись із наказом №845к від 03.11.2021, позивач звернулась з данимм позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 стала юридичним фактом, який припинив чинність юридичних наслідків постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 у вигляді поновлення на роботі позивача. Отже, відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний у цій справі наказ від 30.11.2021 №2 о/с, яким скасовано наказ від 09.11.2020 №899к щодо поновлення ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству, оскільки правові підстави (правостворюючі юридичні факти) для продовження трудових правовідносин позивача із відповідачем відпали.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що предмет даної справи не пов`язаний із наданням оцінки правомірності звільнення позивача із займаної посади наказом №845к від 03.11.2021 на відповідність вимогам Кодексу законів про працю України, Закону України «Про прокуратуру», а стосується оцінки того, чи може вважатися постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №640/23232/19 достатньою та законною підставою для прийняття спірного наказу.

На виконання ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Аналогічні приписи містить ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є юридичним фактом, із настанням якого у працівника виникає право на відновлення його трудових правовідносин із роботодавцем, а роботодавець, у свою чергу, зобов`язаний прийняти на виконання рішення суду про поновлення на роботі, яке у цій частині підлягає негайному виконанню, відповідний наказ та внести запис у трудову книжку працівника.

Так, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами у справі, на розгляді в Окружному адміністративному суді перебувала справи 640/23232/19, в якому ОСОБА_1 просила:

визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Київської області №605к від 23.10.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області та органів прокуратури;

поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури (01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2 ) та на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області з 28.10.2019;

стягнути з прокуратури Київської області (01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 28.10.2019 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

За наслідком апеляційного перегляду даного рішення, Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.10.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року скасував, прийняв нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнив повністю:

визнав протиправним та скасував Наказ Прокуратури Київської області від 23 жовтня 2019 року №605-к;

поновив ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області з 28 жовтня 2019 року;

стягнув з Київської обласної прокуратури (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 302222,50 грн. (триста дві тисячі двісті двадцять дві гривні 50 копійок).

Вказана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду, в силу приписів КАС України, набрала законної сили 26.10.2020 та враховуючи вказані вище норми підлягала виконанню з моменту її ухвалення.

Так, 09.11.2020 відповідач видав наказ №899к від 09.11.2020 про скасування наказу прокурора Київської області від 23.10.2019 №605к та поновлення ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратури на посаді прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству з 28.10.2019.

Відтак, за наслідком ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 були відновлені трудові правовідносини позивача із Київською обласною прокуратурою.

Втім, 07.10.2021 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №640/23232/19 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 скасовано, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 про відмову у задоволенні позовних вимог залишено в силі.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вказана постанова Верховного Суду припинила чинність юридичних наслідків постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №640/23232/19 у вигляді поновлення на роботі позивача, що припинило трудові відносини між позивачем та відповідачем.

Таке рішення дійсно не містить зобов`язальних приписів, втім підтверджує необґрунтованість позовних вимог позивача до відповідача, а саме: про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Київської області від 23.10.2019 №605к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, дії, які були вчинені відповідачем за наслідком задоволення таких позовних вимог судом першої інстанції, втратили свої правомірність за наслідком перегляду судом касаційної інстанції попередніх судових рішень.

Проаналізувавши вказані обставини колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірний у даній справі наказ не потребує окремого дослідження, а є обґрунтованим наслідком підтримання касаційною інстанцією відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі №640/23232/19.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не застосування правових висновків Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, а також у справі №5/573 (2а-13995/08), колегія суддів зазначає, що правовідносини у зазначених справах, їх суб`єктний склад та нормативно-правове регулювання не є подібними зі спірними правовідносинами у даній справі 640/35552/21, відтак колегія суддів не вбачає порушення норм процесуального права під час прийняття спірного судового рішення.

Отже, мотиви та доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.М. Ганечко

А.Б. Парінов