Справа № 380/21014/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №380/21014/21

адміністративне провадження № К/990/20912/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 380/21014/21

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ревера Сергія Васильовича

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Глушка І.В., суддів: Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), у якому просив:

1.1. визнати протиправними дії щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року з врахуванням місяця підвищення доходу - січня 2016 року;

1.2. зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням сплаченої суми.

2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач здійснив невірне нарахування йому суми індексації за спірний період. Так, позивач уважає, що відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплати йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, а не січня 2016 року.

3. У поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та наполягав на тому, що в грудні 2015 року відбулося збільшення грошового забезпечення позивача, а тому базовим місяцем для виплати індексації повинен бути саме січень 2016 року. Окрім того, відповідач звертав увагу, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.

4. До 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 . На момент звільнення позивач перебував на посаді старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки відділу зберігання авіаційної техніки.

4.1. Наказом командира 57 авіаційної бази (регламенту, ремонту, зберігання та утилізації авіаційної та спеціальної техніки) (по особовому складу) від 10 листопада 2020 року №10-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

4.2. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 грудня 2020 року №306 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

5. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду (яке набрало законної сили) від 24 травня 2021 року у справі № 380/3487/21 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

6. На виконання згаданого судового рішення у вересні 2021 року ВЧ НОМЕР_1 нарахувала та виплатила ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у сумі 4503,21 грн.

7. Згідно з наданою відповідачем довідкою щодо нарахованого грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року базовим місяцем для нарахування індексації позивачу за цей період відповідачем обрано січень 2016 року.

8. Не погодившись із сумою виплаченої відповідачем індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позов задоволено.

9.1. Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2016 року.

9.2. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням сплаченої суми.

10. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови № 1294. Тому, з урахуванням приписів пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078), суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних відносинах саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача, а отже при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року до лютого 2018 року відповідачем неправильно встановлено базовий місяць, що призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах.

10.1. Крім того, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про те, що визначення базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення та наголосив, що у спірних правовідносинах відповідач вже нарахував індексацію грошового забезпечення позивачу та визначив базовий місяць, а тому суд вправі надавати оцінку правомірності діям відповідача, оскільки вони вже вчинені (зокрема і щодо визначення базового місяця), та давати вказівку на вчинення її у певний спосіб (визначати базовий місяць).

11. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі №380/21014/21, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

11.1. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із збереженням базового місяця, що враховувався до 01 грудня 2015 року відповідно до положень Порядку №1078, з урахуванням виплачених сум.

11.2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати. Однак з 01 грудня 2015 року замість «базового місяця» введено поняття «місяць, у якому відбулося підвищення» - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків. Оскільки позивач перебував на військовій службі понад 27 років, тому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації, за висновком суду апеляційної інстанції, є місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових), тобто з січня 2016 року при індексації грошового забезпечення зберігається базовий місяць, що враховувався до 01 грудня 2015 року - до внесення змін до законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що січень 2008 року не може бути застосований, як базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

12.1. Оскільки застосування відповідачем при обрахунку індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року із застосуванням місяця підвищення - січень 2016 року, за висновком суду апеляційної інстанції, є очевидно протиправним, а зміст наданої позивачем довідки від 28 лютого 2021 року про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення та розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 не дозволяє суду встановити попередній базовий місяць, що був застосований відповідачем до встановлення місяцем підвищення - січень 2016 року, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту позивача є визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити кореспондуючі цьому праву дії, а саме зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця, що застосовувався відповідачем до протиправного встановлення місяцем підвищення «січень 2016 року».

ІV. Касаційне оскарження

13. 8 серпня 2022 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ревера Сергія Васильовича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

14. На обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, неправильно застосував пункт 10-2 Порядку № 1078 без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17, щодо вірного визначення базового місяця для нарахування індексації.

14.1. Покликаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у наведених постановах, заявник касаційної скарги наполягає, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у цьому проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку часу з січня 2008 року до березня 2018 року, посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.

15. Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника позивача. Витребувано із Львівського окружного адміністративного суду матеріали справи №380/21014/21.

16. До Верховного Суду 05 вересня 2022 року надійшов відзив ВЧ НОМЕР_1 на касаційну скаргу, в якому відповідач, спростовуючи доводи касаційної скарги, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

17. 6 вересня 2022 року справа № 380/21014/21 надійшла до Верховного Суду.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

19.1. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

19.2. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

20. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), положеннями статті 1 якого визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

21. Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

22. Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

23. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078, в редакції, чинній до 15 березня 2018 року).

24. Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

25. Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

26. За змістом пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

27. Пунктом 4 Порядку №1078 передбачено, серед іншого, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

28. Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

29. Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку №1078).

VІ. Позиція Верховного Суду

30. Частиною першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Спірним у цьому касаційному провадженні є питання правильності визначення відповідачем базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

32. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 380/3487/21 (яке набрало законної сили) відповідач у вересні 2021 року нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року у сумі 4503,21 грн. При цьому, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за спірний період відповідачем здійснено з урахуванням базового місяця (місяця підвищення) - січень 2016 року.

33. У свою чергу, позивач уважає, що базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року повинен бути січень 2008 року.

34. Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

35. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, з врахуванням доводів касаційної скарги про те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції не правильно застосував пункт 10-2 Порядку № 1078, не врахувавши висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17, щодо вірного визначення базового місяця для нарахування індексації.

36. За змістом пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

37. Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин.

38. Розглядаючи це питання, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі № 910/24257/16).

39. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц).

40. При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

41. Колегія суддів наголошує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

42. Аналіз постанов Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17, на які посилається у касаційній скарзі представник позивача, як на приклад правильного застосування пункту 10-2 Порядку № 1078, не підтверджує підставу для касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції у справі, яка розглядається, оскільки наведена у касаційній скарзі судова практика щодо застосування Верховним Судом при вирішенні справ норм матеріального та процесуального права не є релевантною до предмета позову та встановлених судовим розглядом обставин у цій справі.

43. Так, судовим розглядом у справі №240/11882/19 було встановлено, що індексація позивачу у тій справі не була нарахована та виплачена, у зв`язку з чим Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про передчасність позовної вимоги щодо визначення базового місяця при нарахуванні індексації, оскільки у цій частині права позивача ще не були порушені.

44. Тобто, у справі №240/11882/19 Верховним Судом не досліджувалося питання механізму розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки розрахунок індексації відповідачем не здійснювався і, відповідно, базовий місяць (місяць підвищення) ним не визначався.

45. У постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а Верховним Судом взагалі не надавалася оцінка висновкам судів попередніх інстанцій щодо застосування норм матеріального права при вирішенні спору по суті, натомість Верховний Суд перевіряв дотримання судом апеляційної інстанції приписів статті 254 КАС України при роз`ясненні ухваленого ним судове рішення.

46. У справі № 806/2883/17 спір стосувався правильності визначення відповідачем базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 1 квітня 2007 року до 31 грудня 2012 року. Водночас висновки Верховного Суду у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17 стосувалися питання застосування постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року №594 «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році» у контексті того, чи змінювалися нею встановлені законодавством розміри та види грошового забезпечення військовослужбовців або вводилися нові види грошового забезпечення.

47. При цьому, колегія суддів не встановила наявності певної правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17, щодо застосування пункту 10-2 Порядку № 1078 у контексті вірного визначення базового місяця для нарахування індексації.

48. Отже, наведені постанови Верховного Суду у межах спірних правовідносин у цій справі не можуть бути прикладом правозастосування, яке повинно враховуватися судом при виборі норми права, що підлягає застосуванню відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

49. З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду констатує, що обставини справи та спірні правовідносини у справі № 380/21014/21 та у справах №200/9297/19-а, № 240/11882/19, №806/2883/17, не є подібними, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України за цією касаційною скаргою.

50. У силу вимог пункту 5 частини першої статті 339 КАС України, вказані обставини є підставою для закриття касаційного провадження судом касаційної інстанції.

51. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 339, 345, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження №К/990/20912/22 за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ревера Сергія Васильовича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі №380/21014/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Н.В. Шевцова

Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська ,

Судді Верховного Суду