Справа № 320/3171/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року справа №320/3171/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз про застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та споруд Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз (), за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Новосілки, вул.Васильківська, буд.2-А, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 01.11.2019 №918.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що в ході проведення планової перевірки Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул.Васильківська, буд.2-А, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 (суддя Колеснікова І.С.), яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020, відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 24.06.2021 касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №320/3171/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

12.07.2021 матеріали адміністративної справи №320/3171/20 надійшли на адресу суду та внаслідок автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що усі будівлі ПАТ "Київпропангаз" за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Новосілки, вул.Васильківська, буд.2-А, окрім адміністративної будівлі, передані в оренду іншим суб`єктам господарювання, на яких в силу укладених з ними договорів покладений обов`язок забезпечення пожежної безпеки.

Також відповідач зазначив, що ним та суб`єктами господарювання усунуті порушення, які були виявлені контролюючим органом під час перевірки.

Крім того, відповідач зазначив про недостовірність відомостей акта перевірки від 01.11.2019 №918 та неможливість застосування до ПАТ "Київпропангаз" заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації відповідних приміщень та споруд, оскільки відповідно до інспекційного порталу ступінь ризику ПАТ "Київпропангаз" - "незначна".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз про здійснення розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз (ідентифікаційний код 05457000, місцезнаходження: 03027, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-А), зареєстровано як юридична особа 30.03.1994, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.67-78).

Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с.Новосілки, вул.Васильківська, буд.2а, про що свідчить свідоцтво про право власності від 07.10.2003 серії НОМЕР_1 (т.3, а.с.52).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 28.10.2019 по 01.11.2019 провідним інспектором Києво-Святошинського РВ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Вербицьким Сергієм Сергійовичем на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Київській області від 12.09.2019 №962 (т.1, а.с.18-43) та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 13.09.2019 №8662 (т.1, а.с.46) було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-А, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якого був складений акт від 01.11.2019 №918 (т.1, а.с.47-63).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки були виявлені порушення Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз законодавчих та нормативно-правових актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме:

- пункти 5, 6 розділу II Правил пожежної безпеки України - на об`єкті (в складських приміщеннях по зберіганню води, приміщеннях по зварюванню воріт та приміщенні по виробництву кабелю) не вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі;

- абзац перший частини другої статті 57 Кодексу цивільного захисту України - роботу новоутвореного підприємства (орендарів) чи використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості розпочато без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- пункт 1.8 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - в приміщеннях (в складських приміщеннях по зберіганню води, приміщеннях по зварюванню воріт та приміщенні по виробництву кабелю) підприємства влаштовані та експлуатуються тимчасові електромережі;

- пункт 1.21 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - не представлено до розгляду документацію по захисту будівель, споруд та зовнішніх установок підприємства від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконана відповідно до вимог ДСТУ Б В .2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд;

- пункт 1.10 глави 1 розділу III Правил пожежної безпеки України - на території виробничої бази із складськими приміщеннями не забезпечено освітлення зовнішніх пожежних драбин, протипожежного обладнання, входів до будинків та споруд;

- пункт 1.8 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях (приміщеннях по зберіганню води, приміщеннях по зварюванню воріт та приміщенні по виробництву кабелю) допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж;

- пункт 3.11 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки - пожежні щити встановлені на території виробничої бази із складськими приміщеннями не доукомплектовані засобами пожежогасіння, до складу яких, входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.;

- підпункт 6 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях по зберіганню води, приміщеннях по зварюванню воріт та приміщенні по виробництву кабелю усі операції, пов`язані з розкриттям тари, розфасуванням продукції, здійснюються у не відокремлених приміщеннях;

- підпункт 9 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях робочі місця комірників (обліковців, відбракувальників, товарознавців) не обгородженні заскленими перегородками з негорючих матеріалів заввишки не менше 1,8 м, які не повинні перешкоджати евакуації людей та матеріальних цінностей ;

- пункт 1.16 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України -електрощити виробничої бази із складськими приміщеннями не оснащені схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки);

- пункт 1.20 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - не проводиться замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

- пункт 1.6 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - в складських приміщеннях з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснено не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

- пункт 1.12 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - не представлено для розгляду акти проведення прихованих робіт проводів (кабелів) за підвісними стелями виробничої бази із складськими приміщеннями;

- пункт 22 розділу II Правил пожежної безпеки України - під час експлуатації об`єкту знижений рівень пожежної безпеки, установлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, а саме: не на всіх протипожежних дверях виробничої бази із складськими приміщеннями нанесено умовні позначення класу вогнестійкості (межу вогнестійкості);

- пункт 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки України - об`єкт не забезпечено системами протипожежного захисту;

- стаття 9 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" - не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки;

- пункт 2 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України - працівників об`єкта не забезпечено засобами колективного та індивідуального захисту;

- пункт 11 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України - не проведено об`єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту;

- пункт 8 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

- пункт 7.2 глави 7 розділу VI Правил пожежної безпеки України - не вивчені характеристики пожежної небезпеки застосовуваних або вироблюваних (отримуваних) речовин та матеріалів з обслуговувальним персоналом;

- підпункт 7 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях будівлі виробничого корпусу ширина проходів та місця штабельного зберігання не позначені обмежувальними лініями, нанесеними на підлозі, які добре видно;

- підпункт 4 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях будівлі головного виробничого корпусу допускається спільне зберігання в одній секції з автомобільною гумою інших товарів і матеріалів незалежно від однорідності застосовуваних вогнегасних речовин;

- пункт 2.37 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки України - у об`ємі сходових кліток виробничої бази із складськими приміщеннями влаштовано побутові приміщення;

- підпункт 7 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки України - у складських приміщеннях будівлі головного виробничого корпусу ширина проходів та місця штабельного зберігання не позначені обмежувальними лініями, нанесеними на підлозі, які добре видно;

- пункт 2.23 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки України - із приміщень складу перемотки кабелів та виготовлення воріт не влаштований евакуаційний вихід. (Вимога встановлена пунктом 7.2.1 ДБН В. 1.1-7:2016);

- пункт 2.14 глави 2 розділу IV Правил пожежної безпеки України - допускається застосування пічного опалення в складській будівлі які знаходиться в оренді;

- пункт 1.17 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки України - електророзетки в будівлях встановлені на горючі основи (електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати повинні встановлюватися на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра).

Виявлення вказаних порушень відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877).

Частиною першою статті 1 Закону № 877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403 (далі КЦЗ України, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 КЦЗ України).

Згідно з частиною першою статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною другою статті 68 КЦЗ України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, які здійснюють державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 КЦЗ України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров`ю людей внаслідок порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, як підставу для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Суд звертає увагу, що визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, на переконання суду, всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Як зазначено вище, в акті від 01.11.2019 №918 встановлено двадцять сім окремих порушень відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Стосовно порушення відповідачем пунктів 5, 6 розділу II Правил пожежної безпеки України (п.1).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417 (далі Правила №1417, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі об`єкт).

Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу II Правил №1417 на об`єктах з постійним або тимчасовим перебуванням на них 100 і більше осіб або таких, що мають хоча б одне окреме приміщення із одночасним перебуванням 50 і більше осіб, у будинках та спорудах (крім житлових будинків), котрі мають два поверхи і більше, у разі одночасного перебування на поверсі більше 25 осіб, а для одноповерхових - більше 50 осіб, мають бути розроблені і вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі.

На об`єктах з постійним або тимчасовим перебуванням на них 100 і більше осіб або таких, що мають хоча б одне окреме приміщення з одночасним перебуванням 50 і більше осіб, які є навчальними (у тому числі дошкільними) закладами, закладами охорони здоров`я із стаціонаром, будинками для людей похилого віку та інвалідів, санаторіями і закладами відпочинку, розважальними, культурно-освітніми та видовищними закладами, критими спортивними будинками і спорудами, готелями, мотелями, кемпінгами, торговими підприємствами та іншими аналогічними за призначенням об`єктами з масовим перебуванням людей, на доповнення до схематичного плану евакуації повинна бути розроблена та затверджена керівником інструкція, що визначає дії персоналу щодо забезпечення безпечної та швидкої евакуації людей, за якою не рідше одного разу на півроку мають проводитися практичні тренування всіх задіяних працівників. Для об`єктів, у яких передбачається перебування людей уночі, інструкції повинні передбачати також дії у нічний час.

У разі зміни планування або функціонального призначення будинків (приміщень, споруд), технології виробництва, штатного розкладу персоналу плани евакуації та інструкції повинні бути відкориговані.

Щодо порушення відповідачем абзацу першого частини другої статті 57 Кодексу цивільного захисту України (п.2).

Згідно з абзацом першим частини другої статті 57 Кодексу цивільного захисту України початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об`єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.8 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.3 та п.6).

Відповідно до пункту 1.8 глави 1 розділу IV Правил №1417 улаштування та експлуатація тимчасових електромереж забороняються. Винятком можуть бути тимчасові електромережі, які живлять ілюмінаційні установки, а також електропроводки в місцях проведення будівельних, тимчасових ремонтно-монтажних та аварійних робіт.

Щодо порушення відповідачем пункт 1.10 глави 1 розділу III Правил №1417 (п.5).

Згідно з пунктом 1.10 глави 1 розділу III Правил №1417 на території об`єкта повинно бути забезпечено освітлення зовнішніх пожежних драбин, протипожежного обладнання, входів до будинків та споруд.

Стосовно порушення відповідачем пункту 3.11 глави 3 розділу V Правил №1417 (п.7).

Відповідно до пункту 3.11 глави 3 розділу V Правил №1417 для розміщення первинних засобів пожежогасіння у виробничих, складських, допоміжних приміщеннях, будинках, спорудах, а також на території підприємств повинні встановлюватися спеціальні пожежні щити (стенди).

Пожежні щити (стенди) повинні встановлюватись на території об`єкта площею більше 200 м-2 з розрахунку один щит (стенд) на 5000 м-2 захищуваної площі.

До комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.

На пожежних щитах (стендах) повинні розміщуватися ті первинні засоби гасіння пожежі, які можуть застосовуватися в даному приміщенні, споруді, установці.

Пожежні щити (стенди) та засоби пожежогасіння повинні бути пофарбовані у відповідні кольори згідно з ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности».

Склади пиломатеріалів, тари та волокнистих матеріалів потрібно забезпечувати необхідною (понаднормовою) кількістю пожежних щитів з набором первинних засобів пожежогасіння згідно з місцевими умовами.

Щодо порушення відповідачем підпунктів 6 та 9 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил №1417 (п.8 та п.9).

Згідно з підпунктом 6 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил №1417 на матеріальних складах і базах загального призначення необхідно дотримуватися таких вимог пожежної безпеки: у складських будинках (приміщеннях) усі операції, пов`язані з розкриттям тари, розфасуванням продукції, перевіркою справності та дрібним ремонтом, приготуванням робочих сумішей вогненебезпечних рідин та іншими подібними до цих роботами, повинні здійснюватися у відокремлених приміщеннях; у складських приміщеннях дозволяється розміщувати лише робочі місця комірників (обліковців, відбракувальників, товарознавців) з обгородженням їх заскленими перегородками з негорючих матеріалів заввишки не менше 1,8 м, які не повинні перешкоджати евакуації людей та матеріальних цінностей.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.16 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.10).

Відповідно до пункту 1.16 глави 1 розділу IV Правил №1417 електрощити, групові електрощитки повинні оснащуватися схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки).

Щодо порушення відповідачем пункту 1.20 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.11).

Згідно з пунктом 1.20 глави 1 розділу IV Правил №1417 замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.6 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.12).

Відповідно до пункту 1.6 глави 1 розділу IV Правил №1417 з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів.

Місця з`єднання жил проводів і кабелів, а також з`єднувальні та відгалужувальні затискачі повинні мати мінімальний перехідний опір, щоб уникнути їх перегрівання і пошкодження ізоляції стиків. Втрати опору ізоляції на стиках повинні бути не більше втрат опору ізоляції на цілих жилах цих проводів і кабелів.

Щодо порушення відповідачем пункту 1.12 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.13).

Згідно з абзацом 2 пункту 1.12 глави 1 розділу IV Правил №1417 у разі прихованого прокладання таких проводів (кабелів) їх необхідно ізолювати від горючих основ (конструкцій) суцільним шаром негорючого матеріалу, що підтверджується актом проведення прихованих робіт.

Стосовно порушення відповідачем пункту 22 розділу II Правил №1417 (п.14).

Відповідно до пункту 22 розділу II Правил №1417 під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Щодо порушення відповідачем статті 9 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" (п.16).

Згідно з статтею 9 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин.

Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України.

На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. N 956 (далі-Порядок, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого

є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації.

Згідно з пунктом 4 Порядку потенційно небезпечний об`єкт вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.

Відповідно до пункту 5 Порядку потенційно небезпечним об`єктом вважається апарат або сукупність пов`язаних між собою потоками в технологічний цикл апаратів, об`єднаних за адміністративною та/або територіальною ознакою.

Потенційно небезпечним об`єктом за адміністративною ознакою вважається структурний підрозділ (виробництво, цех, відділення, дільниця, тощо) суб`єкта господарювання.

У разі коли відстань між потенційно небезпечними об`єктами за адміністративною ознакою не досягає 500 метрів, вони вважаються одним потенційно небезпечним об`єктом.

У разі коли до складу потенційно небезпечного об`єкта за адміністративною ознакою входять дільниці, відділення або окремі установки з небезпечними речовинами, що знаходяться на відстані понад 500 метрів одна від одної, вони вважаються окремими потенційно небезпечними об`єктами.

Пунктом 22 Порядку передбачено, що уповноважені органи ведуть облік об`єктів підвищеної небезпеки на підставі повідомлень про результати ідентифікації.

Щодо порушення відповідачем пунктів 2,8 та частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України (п.17-19).

Відповідно до частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту (п.2); здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки (п.8); проведення об`єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту (п.11).

Стосовно порушення відповідачем пункт 7.2 глави 7 розділу VI Правил №1417 (п.20).

Згідно з пунктом 7.2 глави 7 розділу VI Правил №1417 на всі застосовувані в технологічних процесах речовини й матеріали повинні бути дані про показники їх пожежної небезпеки згідно з ГОСТ 12.1.044-89 «ССБТ. Пожаровзрывоопасность веществ и материалов. Номенклатура показателей и методы их определения».

Характеристики пожежної небезпеки застосовуваних або вироблюваних (отримуваних) речовин та матеріалів повинні бути вивчені з обслуговувальним персоналом. Персонал зобов`язаний дотримуватися під час роботи з пожежовибухонебезпечними речовинами та матеріалами вимог маркування і попереджувальних написів, які нанесені на упаковках або наведені у вказівках щодо їх застосування.

Щодо порушення відповідачем пунктів 4 та 7 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил №1417 (п.21-22 та 24).

Відповідно до пунктів 4 та 7 пункту 9.1 глави 9 розділу VI Правил №1417 на матеріальних складах і базах загального призначення необхідно дотримуватися таких вимог пожежної безпеки:

спільне зберігання в одній секції з каучуком або автомобільною гумою, а також ЛЗР та ГР будь-яких інших товарів і матеріалів незалежно від однорідності застосовуваних вогнегасних речовин забороняється;

у складських приміщеннях, розташованих у будинках будь-якого ступеня вогнестійкості, допускається виконувати стелажі з горючих матеріалів висотою не більше 3 м із забезпеченням проходів між стінами і стелажами завширшки не менше 1 м. За відсутності приладів опалення стелажі можуть встановлюватись упритул до стін. Конструкції стелажів (у тому числі полиці) висотою більше 3 м мають виконуватися з негорючих матеріалів.

У разі застосування безстелажного способу зберігання матеріали повинні укладатися у штабелі. Проти дверних отворів необхідно залишати проходи, які дорівнюють ширині дверей, але не менше 1 м. Якщо склад понад 10 м завширшки, посередині його влаштовується поздовжній прохід не менше 2 м завширшки. Ширина проходів між штабелями має бути не менше 1 м.

Ширина проходів та місця штабельного зберігання повинні бути позначені обмежувальними лініями, нанесеними на підлозі, які добре видно.

Відстань між стінами та штабелями повинна бути не менше 0,8 м.

Стосовно порушення відповідачем вимог пункту 2.37 глави 2 розділу III Правил №1417 (п.23).

Згідно з пунктом 2.37 глави 2 розділу III Правил №1417 не допускається, зокрема, улаштовувати у сходових клітках приміщення будь-якого призначення (кіоски), обладнання.

Щодо порушення відповідачем пункту 2.23 глави 2 розділу III Правил №1417 (п.25).

Відповідно до пункту 2.23 глави 2 розділу III Правил №1417 забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Згідно з пунктом 7.2.1 ДБН В. 1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва" виходи відносяться до евакуаційних, якщо вони ведуть із приміщень:

а) першого поверху - назовні безпосередньо або через коридор, вестибюль (фойє, хол), сходову клітку, сходи;

б) будь-якого наземного поверху, крім першого: через коридор, хол (крім холу зазначеного у підпункті а) пункту 7.3.1 цих норм) вестибюль (фойє), покрівлю або її ділянку, що відповідає вимогам 7.3.12 цих норм, до сходової клітки або сходів; безпосередньо до сходової клітки (сходів);

в) цокольного, підвального, підземного поверхів - назовні безпосередньо, через сходи, сходову клітку, які мають вихід назовні безпосередньо, або через коридор, який веде до таких сходів, сходової клітки. Допускаєтьс вихід назовні із зазначених сходів, сходової клітки влаштовувати через тамбур, які відокремлений від поверху суцільною протипожежною перегородкою 1-го типу;

г) у сусіднє приміщення на тому ж поверсі, яке забезпечено виходами, зазначеними в підпунктах а), б) та в) цього пункту, крім випадків, обумовлених у НД.

До евакуаційного виходу відноситься вихід, що веде із експлуатованого виду покрівлі до сходової клітки або сходів.

Допускається передбачати:

- евакуаційні виходи з цокольних, підвальних і підземних поверхів через загальні сходові клітки будинку з окремим виходом назовні, який відокремлюється від іншої частини сходової клітки суцільною протипожежною перегородкою 1-го типу на висоту одного поверху, крім випадків, обумовлених у НД;

- евакуаційні виходи із вестибюля (фойє, холу), гардеробних, приміщень для куріння, санітарних вузлів, розташованих у цокольних підвальних і підземних поверхах будинку громадського призначення у вестибюль (фойє, хол), коридор першого поверху по окремих сходах типу С2.

Стосовно порушення відповідачем вимог пункту 2.14 глави 2 розділу IV Правил №1417 (п.24).

Відповідно до пункту 2.14 глави 2 розділу IV Правил №1417 застосування пічного опалення у приміщеннях категорій за вибухопожежною та пожежною небезпекою А, Б, В забороняється.

Щодо порушення відповідачем пункту 1.17 глави 1 розділу IV Правил №1417 (п.25).

Відповідно до пункту 1.17 глави 1 розділу IV Правил №1417 електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати повинні встановлюватися на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра.

Щодо порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил №1417 (п.4).

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу V Правил № 1417 будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Відповідно до пункту 3.15 глави 3 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.11.2014 № 312, система протипожежного захисту (СПЗ) - це комплекс технічних засобів, що змонтований на об`єкті, призначений для виявлення, локалізування та ліквідування пожеж без втручання людини, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних чинників пожежі.

Згідно з пунктом 5.5 глави 5 ДБН В.2.5-56:2014 не підлягають обладнанню системами пожежної сигналізації окремо розташовані одноповерхові наземні об`єкти громадського призначення, площа яких незалежно від їх ступеня вогнестійкості не перевищує 100 кв.м.

Пунктом 6.1 розділу VI ДБН В.2.5-56:2014 визначено, що системи протипожежного захисту поділяються на: а) системи пожежної сигналізації; б) автоматичні системи пожежогасіння; в) автономні системи пожежогасіння; г) системи керування евакуюванням (в частині системи оповіщення про пожежу і покажчиків напрямку евакуювання); д) системи протидимного захисту; е) системи централізованого пожежного спостерігання; ж) системи диспетчиризації СПЗ; и) системи флегматизації; інженерні системи та технологічне обладнання, які не входять до складу СПЗ, але з СПЗ функціонально пов`язані: к) блискавкозахист; л) пожежні ліфти; м) пожежні кран-комплекти; н) протипожежні двері, клапани, ворота та завіси (екрани) тощо.

Згідно з пунктом 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014 системи пожежної сигналізації призначені для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів (наприклад: евакуювання людей, виклик пожежно-рятувальних підрозділів, запуск протидимних систем пожежогасіння, здійснення управління протипожежними клапанами, дверима, воротами та завісами (екранами), відключенням або блокуванням (розблокуванням) інших інженерних систем та устаткування при сигналі "пожежа" тощо).

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014 системи пожежної сигналізації повинні: а) виявляти ознаки пожежі на ранній стадії; б) передавати тривожні сповіщення до пристроїв передавання пожежної тривоги та попередження про несправність; в) формувати сигнали управління для систем протипожежного захисту та іншого інженерного обладнання, що задіяне при пожежі; г) сигналізувати про виявлену несправність, яка може негативно впливати на нормальну роботу СПС.

Системи пожежної сигналізації не повинні: а) підпадати під несприятливий вплив інших систем незалежно від того, з`єднані вони з ними чи ні; б) виходити з ладу (частково або повністю) через вплив на них вогню або явища, для виявлення якого вони призначені, до того, як вогонь чи це явище було виявлено; в) реагувати на інші явища, не пов`язані з виявленням пожежі (підпункт 7.2.3 пункту 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014).

Згідно з підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 розділу ХІІІ ДБН В.2.5-56:2014 у приміщенні пожежного поста повинна бути: 1) світлова і звукова сигналізація про: а) несправність у системі оповіщення; б) несправність електроживлення системи оповіщення; в) несправність ланцюгів пуску системи оповіщення; г) відключення автоматичного режиму; 2) світлова сигналізація: а) спрацювання (з розшифруванням зон оповіщення); 3) модулі: а) запуску системи оповіщення (з вибиранням зон оповіщення); б) запуску системи оповіщення (для всього будинку); в) зупинки системи оповіщення (з вбиранням зон оповіщення); г) зупинки систем оповіщення (для всього будинку).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що усі будівлі ПАТ "Київпропангаз", окрім адміністративної будівлі, передані в оренду.

Відповідач наголосив, що вказана інформація була повідомлена посадовим особам контролюючого органу під час проведення перевірки.

Крім того, директор ПАТ "Київпропангаз", за твердженням відповідача, під час перевірки пропонував посадовій особі контролюючого органу ознайомитись з договорами оренди, проте останній відмовився від ознайомлення з відповідними документами, з приводу чого суд зазначає таке.

Однак, такі пояснення відповідача не підтверджуються жодними доказами.

Так, відповідно до частини шостої статті 7 Закону №877 якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Натомість акт перевірки від 01.11.2019 №918 був підписаний керівником відповідача Ясінським А. М. без жодних зауважень, зокрема, і щодо передачі в оренду приміщень, описаних в акті перевірки.

Відповідно до свідоцтва про право власності та інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.3, а.с.52-55) нежилі приміщення за адресою: Київська обл., Києво-Святошинськи р-н., с.Новосілки, вул.Васильківська, буд.2а складаються з 18 нежилих будівель (літ "А" - блок допоміжних приміщень, площею 1385,5 кв.м.; літ. "Б" - вагова, площею 78,3 кв.м.; літ. "В" - прохідна, площею 60,6 кв.м.; літ. "З" - кіоск, площею 2,4 кв.м.; літ. "К" - бокс-склад, площею 378,6 кв.м.; літ. "Л" - кіоск, площею 2,4 кв.м.; літ. "Н" - заправка, площею 19,9 кв.м.; літ. "О" - свердловина, площею 5,9 кв.м.; літ. "П" - ГНМ, площею 1047,5 кв.м.; літ. "С" - склад, площею 901,7 кв.м.; літ. "Ч" - насосно-компресорна, площею 46,2 кв.м.; літ. "Ш" - щитова, площею 52,8 кв.м.; літ. "Щ" - майстерня, площею 11,3 кв.м.; літ. "Ю" - свердловина, площею 6,5 кв.м.; літ. "Х" - деревообробний цех, площею 255,1 кв.м., літ."Ф" - підстанція, площею 12,7 кв.м.) та 10 об`єктів: 1-2 - свердловина, 3 - водонапірна, 4- пожежна водойма, 5-8 - огорожа, 9-10-замощення.

Судом встановлено, що 01.08.2018 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зем-А" (Орендар) було укладено договір оренди №35/2, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове платне користування нежитлові приміщення (офісне приміщення, загальною площею 55,5 кв.м.), що розташовані за адресою: с.Новосілки, вуо.Васильківська, 2-А.

На момент передання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду.

Пунктом 10.2 договору визначено, що договір набуває чинності в момент, визначений у п.3.5 і діє до "31" березня 2019 року.

Згідно з пунктом 4.1 договору строк дії договору до 31..2019, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей договір він автоматично продовжується на наступний календарний рік (т.3, а.с.152-158).

20.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Київпропангаз" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Неоелектро" (Орендар) було укладено договір оренди №22, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві територію для збереження готової продукції, що розташована за адресою: Київська обл., Києво -Святошинський р-н., с.Новосілки, вул.Васильківська, буд.2А.

Пунктом 1.2 договору визначено характеристики об`єкта оренди: офісне приміщення - 49,7 кв.м., а складське приміщення - 30,00 кв.м.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.159-168).

19.12.2018 між сторонами було підписано Додаткову угоду №6 до договору оренди №22 від 20.01.2014, за умовами якої сторони дійшли згоди, що об`єктом оренди є складське приміщення, загальною площею 99,9 кв.м., а строк дії договору був продовжений до 31.12.2021 (т.3, а.с.169).

01.09.2019 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕДЕВПЕРЕД" (Орендар) було укладено договір оренди №33, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення (складське приміщення, загальною площею 160,00 кв.м., офісне приміщення, загальною площею 38,10 кв.м.), що розташоване за адресою: с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-А.

На момент передання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк дії договору до 30.09.2020, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей договір він автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.170-172).

На виконання умов вказаного договору відповідач передав, а ТОВ "ВЕДЕВПЕРЕ" прийняло об`єкт оренди, про що між сторонами складено та підписано акт від 01.09.2019 в якому вказано, що договір діє до 30.09.2020 (т.3, а.с.173).

01.01.2017 між Публічним акціонерним товариством "Київпропангаз" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна торгова компанія "Новотех" (Орендар) було укладено договір оренди №50, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-А.

Відповідно до пункту 1.2 договору характеристики об`єкта: офісне приміщення - загальною площею 40 кв.м.

На момент передавання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.174-177).

01.02.2019 між сторонами було укладено Додаткову угоду №6 до договору оренди №50 від 01.01.2017, в якій сторони погодили характеристики об`єкта оренди (офісні приміщення, загальною площею 40,2 кв.м., 40,00 кв.м. та 31,1 кв.м., відповідно) та строк дії договору був продовжений до 31.12.2020 (т.3, а.с.178).

01.03.2019 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди №36, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення (складське приміщення, загальною площею 69,90 кв.м.), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент передавання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк дії договору до 31.03.2020, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей договір він автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.184-187).

На виконання умов вказаного договору відповідач передав, а ФОП ОСОБА_1 прийняло об`єкт оренди, про що між сторонами складено та підписано акт від 01.03.2019, в якому вказано, що договір діє до 31.03.2020 (т.3, а.с.187).

01.02.2019 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір оренди №49, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення (складське приміщення, загальною площею 206,00 кв.м.), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент передавання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк дії договору до 31.01.2020, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей договір він автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.188-194).

На виконання умов вказаного договору відповідач передав, а ФОП ОСОБА_2 прийняло об`єкт оренди, про що між сторонами складено та підписано акт від 01.02.2019, в якому вказано, що договір діє до 31.01.2020 (т.3, а.с.195).

08.07.2019 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ватерпампс" (Орендар) було укладено договір оренди №20, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення (складське приміщення, загальною площею 116,00 кв.м.), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент передавання в оренду технічний стан приміщення є задовільним та придатний для використання.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк дії договору до 30.06.2020, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей договір він автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що орендодавець має право здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єкта, що орендується.

Згідно з пунктом 7.1.8 договору орендар зобов`язаний забезпечити пожежну безпеку об`єкта, з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду (т.3, а.с.196-202).

На виконання умов вказаного договору відповідач передав, а ТОВ "Ватерпампс" прийняло об`єкт оренди, про що між сторонами складено та підписано акт від 20.06.2019, в якому вказано, що договір діє до 30.06.2020 (т.3, а.с.203).

Судом встановлено, що 01.10.2019 між ПАТ "Київпропангаз" та ТОВ "Компанія ЕОС" було укладено додаткову угоду №15 до договору оренди №11 від 01.09.2017, за умовами якої відповідач зобов`язався передати в оренду вказаному товариству нежитлові приміщення (офісне приміщення, площею 69,9 кв.м., складське приміщення, площею 28,4 кв.м., територію для збереження готової продукції, площею 1000,00 кв.м. та складське приміщення, площею 333,00 кв.м.).

Строк дії договору до 31.10.2021 (т.1, а.с.200).

Проте, у вказаній додатковій угоді відсутня інформація щодо адреси об`єкта оренди.

Крім того, в матеріалах справи відсутня копія договору оренди №11 від 01.09.2017.

У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити факт перебування в оренді у ТОВ "Компанія ЕОС" частини нежитлових приміщень, які були предметом перевірки контролюючим органом, а також наявність у вказаного суб`єкта господарювання обов`язку забезпечення пожежної безпеки у відповідних приміщеннях.

Також відповідачем додано до матеріалів справи договір оренди №10 від 01.04.2013, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія ЕОС" (т.1, а.с.186-193), договір оренди №39 від 01.01.2017, укладений з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (т.2, а.с.20-27) та договір оренди №45 від 01.01.2016, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Онбуд" (т.3, а.с.179-182).

За вказаними договорами об`єктами оренди є нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- офісне приміщення, площею 38,1 кв.м., складське приміщення, площею 86,8 кв.м., територія для збереження готової продукції, площею 400,00 кв.м. (договір оренди №10 від 01.04.2013);

- офісне приміщення, площею 20,00 кв.м. (договір оренди №39 від 01.01.2017);

- складське приміщення, площею 80,00 кв.м. (договір оренди №45 від 01.01.2016).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4.1договорів строк їхньої дії складає один рік з дати прийняття об`єкта, що орендується, за актом прийому-передачі.

При цьому, згідно з пунктом 4.2 договору якщо жодна сторона в строк 5 календарних днів до закінчення строку дії договору не заявить про припинення наступного строку, строк оренди вважається пролонгованим на такий же термін, шляхом підписання сторонами наступного договору.

Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та вказаними контрагентами нових договорів оренди на виконання вимог пунктів 4.2 договорів.

Вказане свідчить про те, що на момент проведення посадовою особою контролюючого органу перевірки відповідні приміщення вже не перебували в оренді у ТОВ "Компанія ЕОС", ТОВ "Онбуд" та ФОП ОСОБА_3 на підставі вищевказаних договорів, з огляду на закінчення строку їх дії.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що на момент проведення позивачем перевірки Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-А, частина нежитлових приміщень позивача за вказаною адресою перебувала в оренді. Так, позивачем було передано в оренду нежитлові приміщення, площею 818,60 кв.м., у той час як загальна площа відповідних приміщень становить 4267,40 кв.м.

Разом з тим, суд зазначає, що передача окремих нежитлових приміщень в оренду, не звільняє відповідача від обов`язку забезпечення пожежної та техногенної безпеки на цьому об`єкті, з огляду на таке.

Так, згідно з частиною другою статті 55 Кодексу цивільного захисту України діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.

Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання (частина третя статті 55 Кодексу цивільного захисту України).

Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки під час проектування та забудови населених пунктів, будівництва будівель і споруд покладається на органи архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації (частина п`ята статті 55 Кодексу цивільного захисту України).

Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму (частина шоста статті 55 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно з пунктом 4 Розділу І Правил №1417 пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Пунктом 5 Розділу І Правил №1417 встановлено, що особи, відповідальні за забезпечення пожежної безпеки на підприємствах та об`єктах, їх права та обов`язки визначаються відповідно до законодавства.

У разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди (пункт 6 Розділу І Правил №1417).

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі №640/21249/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 90029636) зазначив, що правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні.

При обранні заходу реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання, а також орендарів, обов`язки яких щодо дотримання правил пожежної безпеки повинні бути узгоджені умовами договору.

Питання розподілу обов`язків із забезпечення пожежної безпеки в спорудах, які покладаються на власників або орендарів згідно договорів найму, впливає на господарські правовідносини між суб`єктами цивільних правовідносин та не можуть виключати реалізацію дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, саме за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди відповідно до пункту 6 Розділу І, підпунктів 2, 9 пункту 2.1, підпункту 3.22 Розділу V Правил №1417.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив таке:

«Договірний обов`язок сторін зазначений у договорі оренди №z-0/3 від 01 серпня 2017 року щодо «дотримання протипожежних правил приміщення» є більш вузьким поняттям та не є тотожним поняттю «забезпечення пожежної безпеки» відповідно до частини шостої статті 55 Кодексу цивільного захисту України.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, що саме на ТОВ "Будівельна компанія ЗЗБК №1" за договором покладаються всі обов`язки забезпечення пожежної безпеки в орендованому приміщенні, Верховний Суд зазначає, що пунктом 6.1.4. частини 6.1. розділу VI договору оренди №z-0/3 від 01 серпня 2017 року на орендаря покладений обов`язок дотримуватись санітарних норм і правил пожежної безпеки, переданих в користування на підставі договору.

У зв`язку з чим, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника, що саме на орендаря - ТОВ "Будівельна компанія ЗЗБК №1" покладається обов`язок усунення порушень, виявлених у ході перевірки.

Подібний висновок вже був висловлений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 804/3214/18 і Суд не знаходить підстав для відступу від нього.

За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що незважаючи на наявність цивільно-правових угод, саме ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій №1" відповідно до норм чинного законодавства, є відповідальною особою за дотримання законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки».

Вказаний правовий висновок Верховного Суду, на переконання суду, є релевантним до спірних правовідносин.

З аналізу положень вищевказаних договорів оренди вбачається, що на ТОВ "Зем-А", ТОВ "Неоелектро", ТОВ "ВЕДЕВПЕРЕД", ТОВ "Аграрна торгова компанія "Новотех", ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ "Ватерпампс" покладаються обов`язки забезпечення пожежної безпеки в орендованому приміщенні.

Вказані обов`язки кореспондуються з правами орендодавця здійснювати перевірку порядку використання орендарем об`єктів, що орендується (п.6.1.1 договорів), що включає також і перевірку виконання вказаними суб`єктами господарювання обов`язку щодо забезпечення в орендованих приміщеннях правил пожежної безпеки.

У зв`язку з цим, суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок усунення виявлених під час перевірки порушень.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №804/5103/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92509583) зазначив про необхідність здійснення судами аналізу умов договорів оренди з метою надання оцінки тому, чи можна вважати передбачений у них обов`язок орендаря утримувати орендовані приміщення в повному порядку, передбаченому санітарними та протипожежними правилами, домовленістю сторін угоди про покладення на орендаря всіх обов`язків щодо забезпечення пожежної безпеки (включаючи проведення організаційних заходів і технічних засобів) та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди.

Також Верховний Суд зазначив про необхідність встановлення стану приміщень на момент їх передачі в оренду з метою з`ясування того, чи всі порушення вимог пожежної безпеки, які зафіксовані в акті перевірки ДСНС, були допущені після передачі відповідних об`єктів в оренду, та чи встановлена умовами договорів оренди відповідальність орендарів за порушення, що мали місце до передачі відповідних об`єктів в оренду, чи прив`язані виявлені позивачем порушення до конкретних приміщень в об`єктах нерухомого майна, та чи наділені орендарі приміщень згідно з умовами договорів оренди правомочностями щодо вжиття необхідних заходів для усунення виявлених порушень вимог пожежної безпеки (проведення капітального ремонту об`єктів, їх технічне оснащення тощо).

Також Верховний Суд зауважив про необхідність перевірки чинності договорів оренди станом на час перевірки, а також вирішення питання про те, чи вся площа об`єктів нерухомого майна, про зупинення експлуатації яких подано позов, була передана в оренду.

Приймаючи до уваги вказані висновки Верховного Суду, суд зазначає, що в умовах договорів оренди, наданих відповідачем, не розкрито змісту обов`язку орендарів забезпечувати пожежну безпеку об`єктів з додержанням протипожежних вимог, стандартів, норм та правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду.

Зокрема, відповідачем не зазначено, яким чином з практичної точки зору на орендарів може бути покладено обов`язок по усуненню тих порушень в сфері пожежної та техногенної безпеки, які в принципі можуть бути усунені лише власником (наприклад, подання декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки; проведення робіт щодо блискавкозахисту, освітлення, встановлення пожежної сигналізації, улаштування електромереж, встановлення перегородок, влаштування евакуаційних виходів, переобладнання системи опалення, заміна електророзеток тощо з урахуванням закріпленого в усіх договорах оренди положення про заборону орендарям здійснювати без попередньої письмової згоди орендодавця перебудови, добудови та перепланування об`єктів).

Також суд звертає увагу на те, що в жодному договору оренди та актах приймання-передачі об`єктів не вказано та не описано стан цих об`єктів з точки зору дотримання норм протипожежної безпеки з метою встановлення того, що ті порушення, які описані в акті перевірки від 01.11.2019 №918, були допущені саме орендарями та не існували на цих об`єктах до моменту їх передачі в оренду. При цьому, суд звертає увагу на те, що положення договорів оренди не містять умов про відповідальність орендарів за порушення у сфері пожежної та техногенної безпеки, що мали місце до передачі відповідних об`єктів в оренду.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав про усунення ним та відповідними орендарями приміщень порушень, які були виявлені під час перевірки.

Так, відповідач зазначив, що ними було здійснено закупівлю вогнегасників, призначено відповідальну особу за пожежну безпеку.

Крім того, робочим проектом було встановлено відсутність необхідності влаштування системи захисту ураження від блискавки.

На підтвердження наданих пояснень відповідачем додано до матеріалів справи наказ ПАТ по газопостачанню зрідженим газом "Київпропангаз" від 03.11.2019 №28 про призначення головного бухгалтера ОСОБА_4 відповідальною особою по пожежній безпеці, на яку покладено обов`язок проведення тренувань і навчань з питань цивільного захисту та навчання керівного складу, працівників, у тому числі правилам техногенної безпеки.

Вказаним наказом зобов`язано орендарів усунути порушення, вказані в акті перевірки від 01.01.2019 №918 (т.3, а.с.148).

Також відповідачем додано до матеріалів справи наказ від 14.07.2021 №78 про прийняття ОСОБА_5 на посаду інженерах з пожежної безпеки (т.3, а.с.149).

Позивачем додано до матеріалів справи робочий проект "Влаштування системи блискавкозахисту для об`єктів ПАТ "Київпропангаз", за адресою: вул.Васильківська, 2а, с.Новосілки, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл.", виготовлений ТОВ "Ік ЕКО Енерджи" (т.3, а.с.112-139), у якому вказано, що відсутність необхідності влаштування системи захисту ураження від блискавки.

Проте, суд не приймає до уваги вказаний проект, оскільки вказаний документ не є доказом усунення відповідачем порушення, вказаного у пункті 4 розділу "Опис порушень" акта перевірки від 01.11.2019 №918.

Так, вказане порушення полягало у ненаданні до розгляду документації по захисту будівель, споруд та зовнішніх установок підприємства від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку не виконано відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд».

Таким чином, усунення вказаного порушення має відбуватися шляхом надання відповідачем такої документації контролюючому органу, а не надання її суду, враховуючи її складання в 2020 році, тобто після проведення перевірки, а також приймаючи до уваги те, що дослідження розрахунків, відображених у робочому проекті ТОВ «ІК ЕКО ЕНЕРДЖИ» та на підставі яких зроблено висновок про відсутність необхідності встановлення блискавкозахисту, не відноситься до юридичних питань, потребує спеціальних інженерних знань, а тому має досліджуватися спеціалістом ГУ ДСНС у Київській області під час проведення позапланової перевірки стосовно усунення відповідачем порушень, зафіксованих в акті перевірки.

У додаткових поясненнях по справі відповідач зазначив, що ним усунуто порушення, які вказані у розділі "Опис порушень" акта перевірки від 01.11.2019 №918 під №5, 11,13,18.

На підтвердження наданих пояснень відповідачем додано до вказаних пояснень фотокопії з відповідними зображеннями.

Проте, суд не приймає їх до уваги, оскільки належним доказом усунення відповідного порушення є акт позапланової перевірки, з відображеним у ньому фактом усунення відповідного порушення, який відповідач суду не надав.

Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 640/24347/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 95010273), щодо того, що суд оцінює як акт позивача, що складений за результатами контрольного заходу і в якому зафіксовано відсутність або наявність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, так й інші докази, надані відповідачем, які, в свою чергу, підтверджують відсутність або усунення виявлених порушень - акти виконаних робіт на встановлення певного обладнання, на приведення споруд, обладнання до чинних вимог, правил, інструкцій тощо; первинні документи, що свідчать про купівлю необхідного обладнання; різного роду договори про надання певних послуг, наявність яких є обов`язковою, тощо.

В контексті спірних правовідносин, що склались між сторонами, необхідно вказати, що саме суд вирішує питання чи усунув відповідач виявлені порушення чи ні, а отже чи є підстави для задоволення позову чи такі відсутні.

Отже, в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.

В протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.

За таких обставин, Верховний Суд зауважив, що висновок про те, що належним доказом усунення порушення є тільки акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, є помилковим, оскільки такий доказ є одним із доказів, який може підтверджувати обставину усунення підприємством виявлених порушень.

Натомість, наведений висновок не спростовує загальних процесуальних вимог до доказів.

Так, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку відповідності наданих відповідачем фотографій вказаним процесуальним нормам, суд зазначає, що зі вказаних фотографій неможливо зробити висновок щодо дати їх створення, місця розташування зафіксованих на них об`єктів та, відповідно, їх віднесення (зв`язок) до спірних обставин у цій справі.

Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд.

Так, у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 580/954/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 97393403) Верховний Суд зауважив, що надані відповідачем фотографії з приводу часткового усунення порушень не відповідають ознакам достовірності та належності доказу. Зокрема, відсутні докази відношення їх до спірних обставин справи, відсутні докази щодо суб`єкта та дати їх виготовлення.

Такий самий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24 червня 2021 року у справі №826/26644/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 97881024).

Щодо порушень, які зазначені у розділі "Опис порушень" акта перевірки від 01.11.2019 №918 під №10, 23 та 27, то відповідач вказав на те, що висновки контролюючого органу щодо наявності відповідних порушень на день перевірки є хибними. На підтвердження свої пояснень відповідач надав фотокопії з відповідними зображеннями.

Однак, суд відхиляє вказані фотографії як доказ з огляду на їх невідповідність ознакам достовірності та належності доказу з підстав, вказаних вище.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що незгода відповідача з встановленням контролюючим органом під час перевірки відповідних порушень не є предметом даного спору.

Так, позивач мав право оспорити дії відповідача щодо проведення перевірки шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Проте, матеріали справи не містять доказів звернення ПАТ "Київпропангаз" з відповідним позовом до суду.

Також відповідач наголосив на помилковості висновків контролюючого органу щодо нездійснення ним ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (пункт 16 розділу "Опис порушень" акта перевірки), оскільки ПАТ "Київпропангаз" був виключений з Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

На підтвердження чого відповідачем додано до матеріалів справи лист Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м.Києві від 11.06.2016 №04-10/3062, в якому вказано, що ПАТ "Київпропангаз" вилучається з Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки (т.1, а.с.136).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- ідентифікація об`єкта підвищеної небезпеки - процедура, за результатами виконання якої об`єкт підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу;

- об`єкт підвищеної небезпеки - єдиний майновий комплекс підприємства, що включає будь-які будівлі, виробництва (цехи, відділення, виробничі дільниці), окреме обладнання та джерела небезпеки, розташовані в межах території такого об`єкта, який за результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу.

Статтею 9 цього Закону визначено, що суб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогових мас небезпечних речовин.

Об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки.

За результатами ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки йому встановлюється 1, 2 або 3 клас.

Нормативи порогових мас небезпечних речовин або їх сумішей, що використовуються для цілей ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, порядок ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. N 956 (далі Порядок №956, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації.

Згідно з положеннями пунктів 22-27 Порядку №956 уповноважені органи ведуть облік об`єктів підвищеної небезпеки на підставі повідомлень про результати ідентифікації.

Державний реєстр об`єктів підвищеної небезпеки веде Держпраці.

Включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється протягом 30 робочих днів після подання суб`єктом господарювання до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації.

У разі надання суб`єктом господарювання неповної інформації про результати ідентифікації, що передбачена повідомленням форми ОПН-І, Держпраці письмово повідомляє про це суб`єкта господарювання. Реєстрація об`єкта підвищеної небезпеки проводиться протягом 30 робочих днів після надання суб`єктом господарювання необхідних матеріалів.

Територіальний орган Держпраці не пізніше ніж через десять робочих днів після реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки письмово повідомляє суб`єктові господарювання про включення такого об`єкта до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Держпраці публікує до 1 березня поточного року в загальнодержавних друкованих засобах масової інформації дані про об`єкти підвищеної небезпеки, включені до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки станом на 31 грудня попереднього року.

Виключення об`єкта підвищеної небезпеки з Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється за рішенням територіального органу Держпраці на підставі звернення та усіх необхідних документів, які подаються суб`єктом господарювання до територіальних органів Держпраці, у разі:

- проведення змін, що призвели до зменшення на об`єкті підвищеної небезпеки сумарної маси небезпечних речовин порівняно з найменшим нормативом порогової маси відповідно до нормативів порогових мас або розрахованої відповідно до пунктів 12 і 16 цього Порядку;

- ліквідації або виведення з експлуатації (списання з балансу) об`єкта підвищеної небезпеки.

Про прийняте рішення територіальний орган Держпраці повідомляє суб`єкта господарювання письмово протягом 30 днів після одержання відповідного звернення. У разі відмови щодо виключення об`єкта підвищеної небезпеки з Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки суб`єкту господарювання надається обґрунтована відповідь.

Під час розгляду справи позивачем не надано суду доказів належності у власності або користуванні відповідача станом на момент проведення перевірки хоча б одного потенційно небезпечного об`єкта чи наявності у відповідача наміру розпочати будівництво такого об`єкта, що є передумовою для організації проведення його ідентифікації.

Таким чином, вилучення відповідача з Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, підтверджене листом Держгірпромнагляду, свідчить про безпідставність відображення позивачем в акті перевірки інформації про порушення ПАТ «Київпропангаз» статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

У зв`язку з цим суд погоджується з позицією відповідача в цій частині.

Також позивачем додано до матеріалів справи договір про виконання робіт з виготовлення проектної документації по системах протипожежного захисту від 04.06.2020 №04/06/2020-1, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабо Груп", яке зобов`язалось виготовити проектну документацію на стадії "РП" та отримання експерної оцінки "Система протипожежної сигналізації та Система оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей" та "Система блискавкозахисту" (т.3, а.с.56-58).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабо Груп" виготовлено Робочий проект "Система пожежної сигналізації, система оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей на об`єкті адміністративно-побутова будівля за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., смт.Новосілки, вул.Васильківська, 2а" (т.3, а.с.59-76).

Судом встановлено, що 25.06.2020 між ПАТ "Київпропангаз" та ТОВ "Кабо Груп" укладено договір на виконання монтажних робіт по системам пожежного захисту №25/06-20-СПЗ, за умовами якого товариство зобов`язалось виконати монтажні роботи по системам протипожежного захисту "Система протипожежної сигналізації та Система оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей" на об`єкті блок допоміжних приміщень літера "А" (офісно-складські приміщення) ПАТ "Київпропангаз" за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-а (т.3, а.с.78-84).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Кабо Груп" було виконано, а ПАТ "Київпропангаз" прийнято монтажні роботи, про що між сторонами було складено та підписано акт надання послуг від 11.08.2020 №8 (т.3, а.с.85).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів введення в експлуатацію вказаних систем, їх відповідності нормативним вимогам до таких систем, а також доказів облаштування системами протипожежного захисту всіх приміщень за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с.Новосілки, вул.Васильківська, 2-а.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на недостовірність відомостей акта перевірки від 01.11.2019 №918 та неможливість застосування до ПАТ "Київпропангаз" заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації відповідних приміщень та споруд, з огляду на те, що відповідно до інспекційного порталу ступінь ризику ПАТ "Київпропангаз" - "незначна", то суд не приймає їх до уваги, з огляду на таке.

Так, на підтвердження вказаних пояснень відповідач долучив до матеріалів справи витяг з інспекційного порталу, відповідно до якого критерій ризику ПАТ "Київпропангаз" - незначний (т.3, а.с.26-29).

Проте, суд звертає увагу на те, що вказані відомості щодо товариства сформовані станом на 2021 рік, а не на момент проведення перевірки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у даній справі, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що під час проведення спірної перевірки відповідач належав до суб`єктів із середнім ступенем ризику.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем вчиняються дії, які спрямовані на усунення виявленого порушення.

Суд схвально сприймає вчинення відповідачем дій, які свідчать про добросовісність намірів відповідача щодо проведення ним роботи по усуненню порушень та вжиття відповідних заходів, однак належні та допустимі докази повного усунення порушень матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що виявлені позивачем порушення створюють потенційну небезпеку для життя та здоров`я людей, а поданий позов направлений на попередження виникнення негативних наслідків у разі виникнення надзвичайної ситуації, тобто носить характер превентивного захисту.

Так, відсутність автоматичної пожежної сигналізації призводить до пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, які перебувають у будівлі, у зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей, що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння.

У п. 31 постанови Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 815/140/18 зазначено, що відсутність протипожежної сигналізації є істотним порушенням, що впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та може спричинити загрозу життю і здоров`ю людей та унеможливить її ефективну ліквідацію та рятування людей (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 84805275).

При цьому суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що виявлені в ході перевірки порушення не створюють безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей, а тому захід реагування, який позивач просить застосувати, не є пропорційним до виявлених порушень та можливих негативних наслідків від них.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 33 частини 1 статті 1 КЦЗ України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно з пунктом 24 вищезазначеної правової норми надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 КЦЗ України небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Відповідно до підпункту 4.3.7 пункту 4 «Терміни та визначення понять» ДСТУ 2272:2006 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 09.06.2006 № 162, небезпечний чинник пожежі, небезпечний фактор пожежі - це прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи гибелі людей і (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. Примітка. До небезпечних чинників пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Таким чином, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналіз вказаних статей дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Суд зауважує, що позивач як орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, а оскільки під час проведення перевірки позивачем були встановлені відповідні порушення, такий захід реагування як зупинення експлуатації приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є доцільним.

Слід зазначити, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 823/589/16.

Оскільки під час розгляду справи відповідачем не доведено повне усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, встановлених під час позапланової перевірки, то на даний час існує загроза життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини третьої статті 55 КЦЗ України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пожежна і техногенна безпека в цілому є прямо пропорційним та тотожним поняттям до життя та здоров`я людини, оскільки відсутність заходів, передбачених нормативно-правовими актами у даній сфері, призводить до загибелі та травмування громадян.

Вищезазначені порушення створюють пряму або опосередковану загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходяться під її юрисдикцією.

Обов`язок держави - захищати життя людини також закріплено і у ст. 27 Конституції України.

Основною метою поданого позивачем позову є встановлення умов для безпеки людей, відсутності неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі.

Наведене спростовує твердження відповідача про те, що виявлені позивачем порушення не створюють безпосередню загрозу життю та здоров`ю людей та не є підставою для застосування заходів реагування. Так, суд зауважує, що виявлені порушення якраз і створюють потенційну небезпеку для життя та здоров`я людей, а поданий позивачем позов направлений на попередження виникнення негативних наслідків у разі виникнення надзвичайної ситуації, тобто носить характер превентивного захисту.

Суд вважає непереконливими твердження відповідача про те, що обраний позивачем захід реагування не є пропорційним до виявлених порушень та можливих негативних наслідків від них.

З цього приводу суд зазначає, що відповідний захід реагування передбачений Законом № 877 та КЦЗ України (тобто відповідає вимозі «законності»); направлений на попередження виникнення та поширення надзвичайної ситуації та забезпечення безпеки життя та здоров`я людей (відповідає ознаці «суспільної необхідності») та є тимчасовим заходом, метою якого є спонукання відповідача дотримуватися обов`язкових положень законодавства в сфері пожежної та техногенної безпеки. Застосування такого заходу реагування не унеможливлює та не створює перешкод у використанні об`єктів права власності та користування, оскільки не позбавляє відповідача можливості реалізувати такі правомочності після усунення порушень законодавства та приведення своєї діяльності у відповідність з вимогами чинного законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя та здоров`я від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення, а тому право користування відповідачем будівлями може бути тимчасово обмежено з огляду на необхідність забезпечення безпечних умов для життя та здоров`я людей. Наведене свідчить про відповідність заходу реагування критерію «пропорційності» втручання.

При цьому важливо, що захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі № 826/1024/18.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Суд наголошує на тому, що неусунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки впливають:

- на забезпечення безпеки роботи відповідача, безпеки його працівників, відвідувачів у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту;

- на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі;

- на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків;

- на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації.

При збереженні таких умов для працівників та дітей, які відвідують навчальний заклад, існує реальна загроза життю, отримання травм, або шкоди їх здоров`ю.

Отже, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Враховуючи, що відповідач не усунув порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації будівель та споруд Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Васильківська, буд. 2-А, шляхом зобов`язання відповідача зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 01.11.2019 №918.

Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, позивачем понесені не були, судові витрати у вигляді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Застосувати захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Васильківська, буд. 2-А, шляхом зобов`язання Приватного акціонерного товариства по газопостачанню зрідженим газом Київпропангаз зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 01.11.2019 №918.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.