Справа № 420/2787/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/2787/22
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 по справі № 420/2787/22 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 в судовому порядку за рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №73 від 19.04.2021 добровільно не сплачену суму штрафних санкцій у розмірі 1700 грн. 00 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 09.04.2021 року було винесено Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №73. Вказане рішення направлялось позивачем на адресу відповідача для добровільного виконання, однак ОСОБА_1 вказане рішення не виконав, що зумовило зверненню позивача до суду з даними вимогами.

Ухвалою судді від 22.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

21.04.2022 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява (вх. № ЕП/1158/22) позивача щодо вказаної вище ухвали з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по НОМЕР_1 , що складає 00 грн 00 коп. При цьому позивач посилався на введений військовий стан в Україні 24.02.2022 року.

Ухвалою від 25.04.2022 суд ухвалив продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Крім того, позивача попереджено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

10.05.2022 до суду (вх. №ЕС/1325/22) від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшло клопотання про виконання ухвали щодо стягнення штрафу у якому заявник просить суд продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по НОМЕР_1 , що складає 00 грн 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. В обґрунтування клопотання Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві зазначає обставини аналогічні тим, що викладені у заяві від 21.04.2022 (вх.№ ЕП/1158/22).

Ухвалою судді від 12.05.2022 клопотання Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про продовження процесуального строку для оплати судового збору або відстрочення сплати судового збору у справі №420/2787/22 задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 30.05.2022 включно.

30.05.2022 через підсистему «Електронний суд» позивачем подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву про продовження процесуального строку (вх.№ ЕС/1611/22), де позивач просить продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. При цьому, позивач також зазначає, що станом на 30.05.2022 оплата судового збору у сумі 2481 грн 00 коп. за подання позовної заяви у справі № 420/2787/22 неможлива у зв`язку з тим, що залишок коштів по КЕКВ 2800 складає 00 грн 00 коп., що підтверджується випискою з Системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України за 30.05.2022. Оплату судового збору гарантує в повному обсязі після отримання фінансування по КЕКВ 2800.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (вх. № ЕС/1611/22) про продовження процесуального строку по справі №420/2787/22 - задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 20.06.2022 включно. При цьому, доручено надати інформацію та її документальне підтвердження доказів вжиття позивачем заходів спрямованих на його фінансування по КЕКВ 2800 з метою сплати судового збору у даній справі.

20.06.2022 до електронного кабінету суду першої інстанції надійшла заява позивача (вх.№ ЕС/1979/22) з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору, у справі № 420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.06.2022 позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій - повернув позивачеві без розгляду.

Постановляючи ухвалу про повернення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції, беручи до уваги заяви позивача та постійні посилання ним на одні і ті ж самі причини невиконання вимог суду впродовж тривалого часу, виходив з того, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Також вказав, що позовна заява Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві була складена 03.02.2022 року та 04.02.2022 скерована до Одеського окружного адміністративного суду без доказів сплати судового збору. На той час воєнний стан в Україні не був запроваджений.

Крім того зазначив, що позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження існування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, а саме відсутності коштів на рахунку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати, а справу № 420/2787/22 направити до Одеського окружного адміністративного суду на продовження розгляду.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не взяв до уваги майновий стан Головного управління Держпродспоживслужби, а саме відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору, а також запровадження воєнного стану в Україні, що є поважною причиною для продовження процесуального строку;

- суд першої інстанції безпідставно зазначив, що в своїх заявах позивач постійно посилається на одні і ті ж сам причини невиконання вимог суду впродовж тривалого часу

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_1 в судовому порядку за рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №73 від 19.04.2021 добровільно не сплачену суму штрафних санкцій у розмірі 1700 грн. 00 коп, 04.02.2022, тобто до запровадження на території України воєнного стану. До позовної заяви доказів сплати судового збору позивачем не додано.

Ухвалою судді від 22.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

21.04.2022 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява (вх. № ЕП/1158/22) позивача щодо вказаної вище ухвали з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по НОМЕР_1 , що складає 00 грн 00 коп. При цьому позивач посилався на введений військовий стан в Україні 24.02.2022 року.

Ухвалою від 25.04.2022 суд ухвалив продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Крім того, позивача попереджено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

10.05.2022 до суду (вх. №ЕС/1325/22) від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшло клопотання про виконання ухвали щодо стягнення штрафу у якому заявник просить суд продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. В обґрунтування клопотання Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві зазначає обставини аналогічні тим, що викладені у заяві від 21.04.2022 (вх. № ЕП/1158/22).

Ухвалою судді від 12.05.2022 клопотання Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про продовження процесуального строку для оплати судового збору або відстрочення сплати судового збору у справі №420/2787/22 задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 30.05.2022 включно.

30.05.2022 через підсистему «Електронний суд» позивачем подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву про продовження процесуального строку (вх.№ ЕС/1611/22), де позивач просить продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. При цьому, позивач також зазначає, що станом на 30.05.2022 оплата судового збору у сумі 2481 грн 00 коп. за подання позовної заяви у справі № 420/2787/22 неможлива у зв`язку з тим, що залишок коштів по КЕКВ 2800 складає 00 грн 00 коп., що підтверджується випискою з Системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України за 30.05.2022. Оплату судового збору гарантує в повному обсязі після отримання фінансування по КЕКВ 2800.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (вх. № ЕС/1611/22) про продовження процесуального строку по справі №420/2787/22 - задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 20.06.2022 включно. При цьому, доручено надати інформацію та її документальне підтвердження доказів вжиття позивачем заходів спрямованих на його фінансування по КЕКВ 2800 з метою сплати судового збору у даній справі.

20.06.2022 до електронного кабінету суду першої інстанції надійшла заява позивача (вх. № ЕС/1979/22) з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору, у справі № 420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.02.2022 по справі № 620/2968/20 зазначив, що метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів. Суд зазначає, що хоча положення частини другої статті 121 КАС України і містить диспозитивну норму, тобто встановлює право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом в межах процесуального закону з належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 360/3729/18.

Крім того, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 по справі № 806/2321/16.

Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Чуйкіна проти України» ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. остаточне) вказано, що «стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», п. п. 28- 36, Series A N 18)».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги майновий стан Головного управління Держпродспоживслужби, а саме відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору, а також запровадження воєнного стану в Україні, що є поважною причиною для продовження процесуального строку колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.2 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому, відповідними указами Президента України військовий стан в Україні було продовжено до 23.08.2022, а в подальшому до 21.11.2022.

Тобто, з моменту подання позову до Одеського окружного адміністративного суду до постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали минуло більш ніж чотири місяців, а отже, позивач мав достатньо часу для сплати судового збору, однак останнім не надано до суду першої інстанції доказів, які підтверджували б неможливість оплати судового збору в установлений судом строк.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 05.09.2022, по справі № 640/20133/21 зазначає, що питання продовження процесуального строку у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що, в свою чергу, обумовило неможливість сплати судового збору.

Натомість, позивачем в клопотаннях про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви не зазначено конкретних обставин, а також не надано відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, що в свою чергу, обумовило неможливість сплати судового збору.

Крім того, у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «...підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто виходячи з принципу «належного урядування» державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у цьому випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 по справі № 420/2787/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 по справі № 420/2787/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.