Справа № 640/22877/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Аверкова В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Справа № 640/22877/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2022 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що Відповідачем не доведено наявності правових підстав для анулювання реєстрації Позивачки як платника єдиного податку, зокрема не надано доказів наявності в неї податкового боргу та/або порушення нею вимог податкового законодавства.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, зазначаючи, що в інтегрованій картці платника податків Позивача обліковується податковий борг у розмірі 13399,82 грн.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 18.10.2022.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві Позивачка звертає увагу на те, що оскаржуване нею рішення податковим органом було винесено 18.10.2017, а лише 08.02.2019 проведена камеральна перевірка, що вказує на порушення порядку прийняття спірного рішення.

Разом з тим, Позивачка зазначає, що про прийняття вказаного рішення її не було повідомлено і вона продовжувала сплачувати відповідні податки за спрощеною системою оподаткування, а також наголошує на відсутності в неї жодної податкової заборгованості, зокрема станом на час прийняття Відповідачем спірного рішення.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 08.02.2016 ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа-підприємець платник податків за основним місцем обліку на спрощеній системі оподаткування 3-ї групи платників за ставкою 5 відсотків.

Рішенням ГУ ДПС у м. Києві від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38 ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку.

Підставами для прийняття зазначеного рішення вказано: виявлення контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог глави 1 розділу XIV Кодексу; у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом 3 пункту 59.1 статті 59 Кодексу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу 8, підпункту 298.2.3. пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Листом податкового органу від 01.06.2021 № 55722/6/26-15-24-17-15 Позивачку повідомлено, що з 08.02.2016 вона перебуває на обліку як фізична особа-підприємець платник податків за основним місцем обліку в ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДПС у м. Києві згідно відомостей з Єдиного державного реєстру від 08 лютого 2016 року № 0040060, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_1 з 08.02.2016 по 30.09.2017 застосовувала спрощену систему оподаткування, 3 група платників за ставкою 5 відсотків до доходу, але станом на 01.06.2021 перебуває на загальній системі оподаткування.

Також, у вказаному листі ГУ ДПС у м. Києві зазначило, що протягом двох послідовних кварталів в інтегровані картці платника Позивачки на кожне перше число місяця був наявний податковий борг з єдиного податку, а саме: 01.04.2017 - 13399,82 грн, 01.05.2017 - 13399,82 грн, 01.06.2017 - 13399,82 грн, 01.07.2017 - 13399,82 грн, 01.08.2017 - 13399,82 грн, 01.09.2017 - 13399,82 грн.

Крім того, податковий орган зазначив, що заборгованість з єдиного податку виникла у Позивачки у зв`язку з неповною сплатою податкових зобов`язань по єдиному податку, визначених в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2016 рік № від 09.02.2017 по терміну сплати 19.02.2017. Фактично борг сплачений 06.12.2017 в сумі 13400,00 грн.

Також, податковий орган вказав, шо у ФОП ОСОБА_1 в ІКП станом на 20.08.2016 обліковувалась заборгованість з єдиного податку за кодом платежу 18050400 в сумі 13050,00 грн, яка виникла у зв`язку з неповною сплатою податкових зобов`язань по єдиному податку, визначених в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за півріччя 2016 року № від 09 серпня 2016 року по терміну сплати 19 серпня 2016 року. Борг погашений шляхом поданої уточнюючої декларації № від 22.08.2016 по терміну сплати 22.08.2016. Станом на 19.11.2016 обліковувалась заборгованість з єдиного податку за кодом платежу 18050400 в сумі 1999,82 грн, яка виникла у зв`язку з неповною оплатою податкових зобов`язань з єдиного податку, визначених в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за три квартали 2016 року № від 09.11.2016 по терміну сплати 19.11.2016. Борг погашений шляхом самостійної сплати 22.11.2016. Станом на 19.02.2017 обліковувалась заборгованість з єдиного податку за кодом платежу 18050400 в сумі 13400,00 грн, яка виникла у зв`язку з неповною сплатою податкових зобов`язань по єдиному податку, визначених в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2016 рік № від 09.02.2017 по терміну сплати 19.12.2017. Борг погашений шляхом самостійної сплати 06.12.2017. Крім того нараховано пеню в сумі 933,77 грн та 4,73 грн.

Таким чином ГУ ДПС у м. Києві вищевказаним листом повідомило Позивачку, що керуючись п. 299.10. п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, за недотримання нею як платником єдиного податку вимог п.п.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Кодексу, було прийняте рішення від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38 про виключення з реєстру платників єдиного податку.

9. Позивачка, вважаючи таке рішення протиправним, звернулася до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

У пункті 291.2 статті 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу ХІV Податкового кодексу України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 299.10 статті 299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (пункт 299.11 статті 299 Податкового кодексу України).

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок та правові підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку, однією з яких є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Разом з тим, прийняттю контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника податків з вказаної підстави повинно передувати проведення перевірки, результати якої мають бути оформлені відповідним актом.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про анулювання реєстрації Позивачки як платника єдиного податку від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38 прийнято без дотримання вищевказаної процедури, зокрема без проведення відповідної перевірки, належного повідомлення Позивачки, забезпечення реалізації її прав на надання пояснень, без складання акту перевірки та надання Позивачці можливості подати свої заперечення на такий акт.

13. У свою чергу, порушення процедури прийняття рішення нівелює відповідні правові наслідки, передбачені таким рішення.

Аналогічний вимір суттєвості викладено в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 826/954/17.

Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Крім того, винесення рішення на підставі результатів незаконної перевірки є порушенням принципу «належного урядування».

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

14. Більш того, апеляційний суд відзначає, що ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження Відповідачем не було надано належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що передували прийняттю рішення про анулювання реєстрації Позивачки як платника єдиного податку від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38.

Тобто, податковим органом взагалі не доведено наявності підстави, з якої ним прийнято вказане рішення.

15. Разом з тим, статтею 77 КАС України обов`язок доказування покладено саме на суб`єкт владних повноважень, який є відповідачем у справі.

Так, відповідно до частини другої наведено норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Втім, як установлено вище, Відповідачем такий обов`язок не виконано і доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, що є предметом спору в цій справі, суду не надано.

16. Тож, доводи Апелянта в інтегрованій картці платника податків Позивача обліковується податковий борг у розмірі 13399,82 грн, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

17. Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

18. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності рішення про анулювання реєстрації Позивачки як платника єдиного податку від 18.10.2017 № 1129/26-52-13-02-38 та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

19. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

20. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

21. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2022 року - без змін.

22. Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 18 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова