Справа № 640/24855/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Справа № 640/24855/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участі секретаря Кобзар Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - Відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України та Офісу Генерального прокурора при розгляді звернень та скарг Позивача від 21.10.2019, 15.01.2020, 11.03.2020, 17.04.2020, 26.05.2020, 02.07.2020, 06.08.2020;

- зобов`язання Офісу Генерального прокурора провести повну, всебічну та об`єктивну перевірку звернень та скарг Позивача від 21.10.2019, 15.01.2020, 11.03.2020, 17.04.2020, 26.05.2020, 02.07.2020, 06.08.2020, за наслідками перевірки, за допущені порушення чинного законодавства вжити заходів реагування та надати відповідь, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі.

Від Відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог щодо рапорту від 21.10.2019 та звернення від 15.01.2020, з огляду на пропущення Позивачем строку на звернення до суду з такими вимогами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року зазначене клопотання Відповідача задоволено, а позов залишено без розгляду в частині позовним вимог про визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України та Офісу Генерального прокурора при розгляді звернень та скарг Позивача від 21.10.2019, від 15.01.2020 і зобов`язання Офісу Генерального прокурора провести повну, всебічну та об`єктивну перевірку звернень та скарг Позивача від 21.10.2019, від 15.01.2020, за наслідками якої, за допущені порушення чинного законодавства вжити заходів реагування та надати відповідь відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, визначений ст. 122 КАС України, в частині вказаних позовних вимог.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити відповідні позовні вимоги.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог, Апелянт стверджує, що він не порушував строки звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки тривалість листування з Генеральним прокурором була зумовлена намаганням працівників Офісу Генерального прокурора обійти надання відповідні на поставлені ним запитання, скрити допущення у відношенні нього порушення та уникнути відповідальності.

При цьому, на переконання Апелянта, до уваги слід прийняти всі його звернення та останнє з них, які в сукупності вказують на тривале та продовжуване порушення чинного законодавства працівниками Офісу Генерального прокурора.

На переконання Апелянта зазначені обставини безпідставно не були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання щодо залишення його позовної заяви без розгляду.

З цих та інших обставин, Апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2022 та від 22.09.2022 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві Відповідач наголошує, що Позивач пропустив строк звернення до суду в частині заявлених ним позовних вимог щодо його звернень від 21.10.2019 та від 15.01.2020 і не навів жодних поважних причин для поновлення відповідного строку звернення до суду.

18.10.2022 від Апелянта надійшли додаткові пояснення та докази, які долучені до матеріалів спарви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, Позивач звернувся до Генерального прокурора з рапортом від 21.10.2019 щодо відкликання заяви про переведення на посаду прокурора ОГП та про намір пройти атестацію.

Вказаний рапорт складений та поданий позивачем у період перебування на посаді прокурора та стосується питань проходження ним публічної служби.

За результатами розгляду вказаного рапорту листом Генеральної прокуратури України від 13.12.2019 № 11/1/1-2949вих-19 Позивачу надано відповідь на його рапорт.

Зазначений лист-відповідь Позивач отримав 14.01.2020.

Далі, Позивач звернувся до Генерального прокурора із заявою від 15.01.2020, в якій, висловлюючи незгоду зі звільненням з прокуратури, просив надати відповіді на всі питання, які він виклав у рапорті від 21.10.2019 та провести перевірку щодо необ`єктивного та з порушенням строку розгляду його рапорту, вжити відповідних заходів.

Така заява подана Позивачем уже після звільнення зі служби.

Листом від 04.03.2020 № 10/1/1-6905-19 (№ 10/1/1-21930вих-20) Відповідач надав Позивачу відповідь на його заяву.

Вказаний лист було направлено Позивачу в день його підписання - 04.03.2020.

Водночас, Позивач у листі від 17.04.2020 стверджує, що лист № 10/1/1-6905-19 він отримав 04.03.2020, а у листі від 11.03.2020 зазначає, що втретє звертається до відповідача.

З наведеного слідує, що про лист від 04.03.2020 № 10/1/1-6905-19 (№10/1/1-21930вих-20) Позивач найпізніше дізнався 11.03.2020 - день складення третього листа, тобто вже після отримання відповіді (лист Відповідача №10/1/1-6905-19) на його друге звернення від 15.01.2020.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

1. З наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду розпочинається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

2. Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

3. Водночас, триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів і своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом.

4. Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

5. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів (рішення від 18.10.2005 у справі «МШ «Голуб» проти України»).

Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

6. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

7. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що під час звернення до Генерального прокурора з рапортом від 21.10.2019 Позивач перебував на посаді прокурора, тобто такий рапорт подано ним під час проходження публічної служби і поставлені в ньому питання безпосередньо стосуються проходження такої служби.

Тож, до правовідносин в цій частині позовних вимог застосовується спеціальний місячний строк звернення до суду, регламентований частиною п`ятою статті 122 КАС України, який слід відраховувати з дати отримання Позивачем відповіді на вищевказаний рапорт, тобто з 14.01.2020.

Втім, до суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся 09.10.2020, тобто з пропуском зазначеного місячного строку та без наведення жодних поважних причин його пропуску.

8. Далі, аналізуючи доводи Апелянта, судова колегія зазначає, що із заявою від 15.01.2020 Позивач звернувся після звільнення зі служби, тобто до правовідносин в цій частині позовних вимог застосовується загальний шестимісячний строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, листом від 04.03.2020 № 10/1/1-6905-19 (№ 10/1/1-21930вих-20) Відповідач надав Позивачу відповідь на його заяву, такий лист було направлено Позивачу 04.03.2020, у листі від 17.04.2020 сам Позивач стверджує, що вказаний лист він отримав 04.03.2020, а у листі від 11.03.2020 зазначає, що втретє звертається до Відповідача.

Тобто, що про лист від 04.03.2020 № 10/1/1-6905-19 (№10/1/1-21930вих-20) Позивач найпізніше дізнався 11.03.2020, а отже кінцевим строком звернення з відповідними позовними вимогами є 11.09.2020.

Разом з тим, як установлено вище, до суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся 09.10.2020, тобто з пропуском шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, та без наведення жодних поважних причин його пропуску.

9. Доводи Апелянта про те, що він не порушував строки звернення до суду з цією позовною заявою в частині означених вище позовних вимог, оскільки тривалість листування з Генеральним прокурором була зумовлена намаганням працівників Офісу Генерального прокурора обійти надання відповідні на поставлені ним запитання, скрити допущення у відношенні нього порушення та уникнути відповідальності, колегія суддів відхиляє з підстав, наведених вище.

При цьому, у контексті аналізу таких доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що на рапорт від 21.10.2019 та на заяву Позивача від 15.01.2020 йому були надані відповіді, в яких висловлена правова позиція Генеральної прокуратури України (у відповіді на рапорт) та Офісу Генерального прокурора (у відповіді на заяву), тому після отримання відповідних листів-відповідей Позивач, вважаючи, що його права та інтереси порушені, мав реальну можливість звернутися до суду з відповідним позовом у межах строків, регламентованих ст. 122 КАС України.

10. Разом з тим, посилаючись в апеляції на неповно з`ясування судом першої інстанції обставин у цій справі та недотримання норм процесуального права, зокрема нез`ясування питання щодо пропуску строку звернення до суду, Апелянт не наводить жодних поважних причин пропуску вищевказаних строків.

11. Доводи Апелянта про те, що до уваги слід прийняти всі його звернення та останнє з них, які в сукупності вказують на тривале та продовжуване порушення чинного законодавства працівниками Офісу Генерального прокурора, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані з підстав, наведених вище.

12. Дослідивши долучені Апелянтом до матеріалів справи докази щодо отримання ним 15.09.2020 остаточної відповіді Офісу Генерального прокурора від 11.09.2020 № 07-606-20 та проаналізувавши наведені ним письмові пояснення, колегія суддів зазначає, що такі докази не спростовують факту обізнаності ОСОБА_1 щодо результатів розгляду його попередніх звернень (рапорту від 21.10.2019 та заяви від 15.01.2020) ще у січні та березні 2020 року та наявності в нього реальної можливості своєчасно звернутися до суду за захистом відповідних прав та інтересів з приводу правовідносин, виниклих з розгляду вказаних звернень.

13. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

14. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо рапорту від 21.10.2019 та заяви від 15.01.2020 і приходить до висновку, що судом повно встановлено обставини та дотримано норми процесуального права при постановлення ухвали в цій справі.

15. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

16. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 18 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова