Справа № 260/2268/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2268/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 21 січня 2022 року №07; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно зі статтею 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 січня 2022 року із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28.01.1981 року та періоди роботи з 05.08.1976 р. по 27.06.1977 p., з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 р.

15 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

01 вересня 2022 року ухвалою суду залучено до участі в справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області як відповідача 2 та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області належним чином завірену копію рішення від 21 січня 2022 року №07 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Відкладено судовий розгляд по даній справі на 28 вересня 2022 року.

28 вересня 2022 року ухвалою суду витребувано повторно від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області належним чином завірену копію рішення від 21 січня 2022 року №07 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

06 жовтня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області надано суду завірену копію рішення від 21 січня 2022 року №07 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону № 1058-IV за умови досягнення 63 років та за наявності страхового стажу не менше 19 років. За даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 досяг 63 річного віку, тобто віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV. За розрахунком стажу, здійсненим відповідачем, стаж позивача складає 8 років 09 місяців 25 днів. Як вказано у листі відповідача від 15.01.2022 року, до страхового стажу позивача не зарахований стаж, підтверджений трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , період роботи в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 p., період роботи за 1977 рік. Деякі підтверджені трудовою книжкою періоди роботи до страхового стажу позивача зараховані на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5). Щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , період роботи в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 p., період роботи за 1977 рік, зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Більш того, відповідальною особою за правильність та повноту ведення трудових книжок є керівник підприємства, установи, організації або уповноважена ним особа, а не працівник. Тому позивач не може нести відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами (за неповноту вказаної інформації). Разом з тим, звертають увагу, що відповідач не повідомив позивача про необхідність подання довідки про реорганізацію госпрозрахункової групи при земельному відділі Іршавського району та уточнюючу довідку про кількість відпрацьованих вихододнів у 1977 році та не надав позивачу строк для можливості подання таких документів.

25 серпня 2022 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 07 від 21.01.2022 року, мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу роботи, визначеного ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV (від 19 до 29 років). Так, зокрема, страховий стаж позивача, у відповідності до поданих ним документів та даних персоніфікованого обліку, становив 8 років 9 місяців 25 днів, і до нього органом ПФУ не зараховано: - періоди роботи, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці останньої зазначена неповна дата народження (зокрема, лише рік народження позивача), що є порушенням вимог Інструкції Ка 162; - період роботи в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району із 12.06.1997 року по 10.07.1998 року, оскільки довідка про підтвердження зазначеного трудового стажу видана ТзОВ "Меридіан - IP" (при цьому, будь-яких документів, які б підтверджували факт правонаступництва позивачем при зверненні до органу ПФУ не надано). Крім того, позивачу було рекомендовано надати уточнюючу довідку про кількість відпрацьованих вихододнів за 1977 рік помісячно, оскільки даний період перетинається із періодом навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1977 року по 20.07.1982 року. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, відтак, заявлений позов є безпідставним і задоволенню не підлягає, (а.с. 65-67).

06 жовтня 2022 року відповідачем 2 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що 13.01.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. На день звернення із заявою позивачу виповнилось 63 роки, страховий стаж склав 08 років 09 місяців 25 днів. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: - що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 від 28.01.1981, оскільки на титульному аркуші не зазначено дату народження власника, що є з порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162); - з 12.06.1997 по 10.07.1998 в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району, згідно з довідкою від 11.01.2022 № 3, виданої ТОВ «Мередіан-ІР», оскільки не було надано документів про перейменування, реорганізацію підприємства; - з жовтня 1976 по листопад 1977 в колгоспі, згідно з архівною довідкою від 22.01.2019 № А-2/04-01, оскільки перетинаються періоди роботи та навчання, та відсутня довідка про відпрацьовані трудодні за 1977 рік помісячно. Періоди роботи позивача з травня 2009 по грудень 2021 зараховано до страхового стажу відповідно до інформації, що міститься в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 21.01.2022 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 13.01.2022 та додані до неї документи та прийнято рішення № 07 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Отже, рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.01.2022 № 07 є правомірним та не підлягає скасуванню, (а.с. 93-96).

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 13 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 147 про призначення пенсії за віком, (а.с. 35-38).

До заяви позивачем надано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт НОМЕР_3 , анкета опитування, диплом про навчання НОМЕР_4 , довідку про відкритий рахунок в банку, документи про стаж, що визначені Порядком від 12.08.93 № 637, розрахунок стажу, рішення про відмову від 04.03.2019 № 1945/04, трудова книжка НОМЕР_2 , (а.с. 37).

21 січня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області рішення № 07 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 26 Закону № 1058-IV. Зазначило, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: протягом квітня 1983 року - липня 1998 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 28.01.1981, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульному аркуші трудової книжки не зазначено повну дату народження, як передбачено бланком. Документи про період роботи, із зазначенням повної дати народження, не надано: з 12.06.1997 по 10.07.1998, згідно з довідкою від 11.01.2022 № 3, виданою ТОВ "Меридіан-IP" за період роботи заявника в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району. Документи щодо перейменування, реорганізації підприємства не надано; в колгоспі протягом жовтня 1976 року - листопада 1977 року згідно з архівною довідкою від 22.01.2019 № А-2/04-01, оскільки перетинаються періоди роботи та навчання (з 01.09.1977). Необхідно надати довідку про кількість відпрацьованих вихододнів за 1977 рік помісячно. Крім того, період роботи з травня 2009 року по грудень 2021 року зараховано до страхового стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, (а.с. 88).

25 січня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області листом № 0700-0205-8/3560 повідомило ОСОБА_1 , що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 147 від 13.01.2022 року відмовлено у призначення пенсії. Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 8 років 9 місяців 25 днів. До страхового стажу не було враховано жодного періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28.01.1981 p., оскільки на титульній сторінці зазначена не повна дата народження, а лише рік народження, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974 року (зі змінами, чинними на момент заповнення трудової книжки). Одночасно повідомляють, що до страхового стажу не зараховано період роботи в госпрозрахунковій групі при земельному відділі Іршавського району з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 p., оскільки довідку про підтвердження стажу видало ТзОВ «Меридіан-IP», а довідка про реорганізацію у матеріалах справи відсутня. Крім того, необхідно надати уточнюючу довідку про кількість відпрацьованих вихододнів за 1977 рік помісячно, оскільки даний період перетинається з періодом навчання в Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1977 р. по 20.07.1982 р. В разі встановлення факту належності трудової книжки в судовому порядку, чи надання уточнюючих довідок, що підтверджують вищезазначені періоди роботи при повторному зверненні, страховий стаж буде переглянуто, (а.с. 11-12).

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача запису про прийняття на роботу була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), яка діяла на період з 03.11.87 р. по 01.04.92 р., де згідно пункту 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення. Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

На момент звільнення позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58, (далі - Інструкція № 58) .

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Слід вказати, що відповідно до п.18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" - відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із пунктом 2.4. зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Позивачем при поданні заяви 13 січня 2022 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року., (а.с. 40-49).

Згідно записів у трудовій книжці встановлено такі записи про роботу позивача:

- з 05.08.1976 (наказ від 10.08.1976 №16) по 27.06.1977 (наказ від 30.06.1977 №12) - на посаді слюсаря в колгоспі «Більшовик» (записи №№ 1 -2);

- з 01.09.1977 (наказ від 25.08.1977 №152/3) по 20.07.1982 (наказ від 23.07.1982 №139/з) - навчання в Львівському сільськогосподарському інституті (записи №3-4);

- з 01.04.1983 (наказ від 01.04.1983 №32-к) по 10.02.1984 (наказ від 08.02.1984 №9-к) - на посаді головного агронома в управлінні сільського господарства Рахівського виконавчого комітету (записи №5-6);

- з 20.03.1984 (наказ від 22.03.1984 №22-л) по 08.04.1986 (наказ від 05.04.1986 №34-л) - на посадах керівника цеху по видобутку фарби, керівник бригади (записи № 7-9);

- з 29.04.1986 (наказ від 28.04.1986 №83-л) по 07.01.1988 (наказ від 07.01.1988 №5-л) - на посадах працівник в Совхоз-завод «Виноградівський» (записи №10-12);

- з 22.05.1990 (наказ від 22.05.1990 №50-к) по 02.07.1996 (наказ від 02.07.1996 №21-к) - на посаді заготівельника у Виноградівському райсільколзатотівель (записи №13-14);

- з 12.06.1997 (наказ від 12.06.1997 № 26) по 10.07.1998 (наказ від 10.07.1998 №23) - на посаді в госпрозрахунковій групі спеціалістом при земельному відділі Іршавського району (записи № 15- 16);

- з 14.05.2009 (наказ від 14.05.2009 №8) по 04.03.2011 (розпорядження від 04.03.2011 №5) - на посаді землевпорядника в Широківській сільській раді (записи № 15-16);

- з 20.02.2020 (розпорядження від 20.02.2020 №12) по 11.02.2021 (розпорядження від 11.02.2021 №74-к) - на посаді спеціаліста землевпорядника в Широківській сільській раді - Виноградівській міській раді (записи № 17-20);

- з 22.03.2021 (наказ від 21.03.2021 №2103.222) по 02.01.2022 (наказ від 04.01.2022 № 220104) - допомога по безробіттю (записи № 21-22).

В даному випадку відповідач 2 мав в розпорядженні трудову книжку позивача, в якій чітко по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно частково зарахував період роботи, що підтверджується протоколом про зарахування стажу, (а.с. 32-34).

При цьому, суд зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, яка відповідальна за дотримання правил її ведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач-2 в обґрунтування правомірності рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії зазначає, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи, що містяться в трудовій книжці № НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року, оскільки на титульній сторінці останньої зазначена неповна дата, зокрема, лише рік народження позивача.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем 2 не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача всього періоду роботи, що міститься в трудовій книжці № НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року є протиправною, оскільки вищевказаний період підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність зарахування вищевказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

При цьому, суд зазначає, що в рішенні від 21 січня 2022 року № 07 про відмову в призначенні пенсії відповідач зазначає, що загальний трудовий стаж позивача становить 8 років 9 місяців 25 днів.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказаний період роботи, то сукупний страховий стаж позивача становить понад 19 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 21 січня 2022 року № 07 діяв у супереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивача від 13 січня 2022 року про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Миколаївській області за результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Оскільки, позивач досягнув 63 років - 02 січня 2022 року, та із заявою про призначення пенсії звернувся 13 січня 2022 року, тобто в межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058, то призначення пенсії має відбутися з 03 січня 2022 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21 січня 2022 року № 07 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи для обчислення розміру пенсії, згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначеного статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача 2 зарахувати вказані періоди та призначити пенсію за віком з 03 січня 2022 року.

Позивач просить суд зарахувати періоди роботи з 05.08.1976 р. по 27.06.1977 p. та з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 р., однак задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи для обчислення розміру пенсії, згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року, включає періоди роботи позивача з 05.08.1976 р. по 27.06.1977 p. та з 12.06.1997 р. по 10.07.1998 р.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..

Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 992, 40 грн., що підтверджується квитанцією від 15 липня 2022 року № ПН6215238, (а.с. 23).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області № 07 від 21 січня 2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи для обчислення розміру пенсії, згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 28 січня 1981 року та призначити йому пенсію за віком, з 03 січня 2022 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ) судові витрати у розмірі 496, 20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 коп.).

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 жовтня 2022 року.

СуддяТ.В.Скраль