Справа № 120/5538/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 жовтня 2022 р. Справа № 120/5538/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" до Вінницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (далі позивач або ТОВ «ОДЕМО») звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної митної служби України (далі-відповідач), у якому просило:

визнати протиправним і скасувати рішення Вінницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA 401000/2022/000021/2 від 12.07.2022 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови Вінницької митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/202001348.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2022 року Вінницькою митницею Державної митної служби України було винесено рішення № UA401000/2022/000021/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/202001348.

Вищезазначеним рішенням № UA401000/2022/000021/2 було здійснено коригування митної вартості, а саме збільшено її з 20 600,00 євро до 31 830,00 євро, тобто, на 11 230,00 євро.

Позивач вважає, що вказані картка відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.07.2022, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

05.08.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказав, що в даному випадку, за ЕМД UA 401020/2022/030371 від 11.07.2022 року до митного оформлення було заявлено напівпричіп вантажний самоскид, бувший у вжитку, марка SCHMITZ CARGOBULL GOTHA, № шасі НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2019.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс): 8/ST/06/2022 від 27.06.2022, платіжне доручення від 23.06.2022 № 61, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 11.04.2019 № DR/BAP 1551595, зовнішньоекономічний договір від 23.06.2022 №23/06/22, митна декларація країни відправлення від 27.06.2022 №22PL445010E1676915.

В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, вартість наявних пропозицій з продажу максимально схожих (марка, модель, рік виготовлення) напівпричепів- самоскидів, значно вища, аніж заявлена декларантом.

Відповідач вказав, що з огляду на вищевикладене існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. Враховуючи вищезазначене та положення ч.3 ст.53 МКУ, 12.07.2022 декларанту було направлено електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.3 ст. 53 МКУ.

Декларантом було надіслано повідомлення, що інші документи надаватись не будуть.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.).

Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 05.07.2022 № UA401060/2022/008599 за якою оформлено товар «Напівпричіп самоскид, що був у використанні - 1 шт. марка: SCHMITZ CARGOBULL GOTHA; модель: SKI 24 SL 9.6; тип: SGF*S3;номер шасі: НОМЕР_2 ; VIN номер: НОМЕР_2 ; Власна маса: 6107 кг.; Повна маса в разі максимального завантаження: 39000 кг.; Вантажопід`ємність: 32893 кг.; Календарний рік виготовлення: 2019 р.; Модельний рік виготовлення: 2019 р.; Перша реєстрація: 16.07.2019 р. Кількість вісей: 3;» та складає 31830 Євро.

На думку відповідача, у митниці були усі законні підстави для виникнення обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у вищенаведеному випадку.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що дії митниці відповідають вимогам чинного митного законодавства, натомість вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

09.08.2022 року позивач подав відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги, а заперечення викладені у відзиві відхилити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

17.01.2019 між ТОВ "Єдине вікно», що здійснює декларування на підставі дозволу на право здійснення посередницької діяльності митного брокера АА № 001055 від 17.01.2017 року, в особі директора Горбань С.Ф., діючого на підставі Статуту з однієї сторони (далі-Виконавець) і ТОВ «ОДЕМО», в особі директора Дмитрука Н. С. діючого на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з іншої сторони (далі-Замовник) був укладений договір № 59 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів.

Предметом цього договору є те, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України, за обумовлену плату здійснювати будь-як операції, пов`язані з декларуванням товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі товарів) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у будь-якому митному органі України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічної діяльністю замовника послуги (п. 1.1.).

23.06.2022 року між "JANEX" S.C. Danuta Oleksiuk, Jan Oleksiuk (Попьша), надалі «Продавець», в особі директора, Jan Oleksiuk, який діє на підставі статуту з однієї сторони, та Товариство з обмеженого відповідальністю «ОДЕМО» (Україна), надалі - «Покупець», в особі директора Дмитрук Назар Сергійович, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, надалі разом також - «Сторони», уклали Контракт № 23/06/22.

Відповідно до п.п. 1.1 Контракту Продавець зобов`язується продати Покупцю: вантажний причіп SCHMITZ CARGOBULL GOTHA; VIN номер: НОМЕР_1 , рік випуску 2019. Покупець зобов`язується сплатити за поставлений товар. Місце походження товару Німеччина.

Відповідно до п. 2 Контракту ціна на товар, вказані в даному Контракті встановлюється в євро. Загальна сума Контракту складає 20 500, Євро.

Згідно із п. 3.1 оплата за цим Контрактом здійснюється шляхом перерахування суми в євро на рахунок продавця простим банківським переказом.

Відповідно до п. 3.2 попередня оплата 100% згідно Контракту.

Пунктом 4.1 Контракту визначено, що товар постачається на умовах EXW Losice, Польша згідно Інкотермс 2010.

Згідно із п. 5 Контракту при завантаженні обладнання продавець надає покупцю рахунок-фактура (інвойс).

Позивачем, через представника, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Єдине Вікно» до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) 8/ST/06/2022 від 27.06.2022 року, декларація про походження товару №DR/BAP 1551595 від 11.04.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 11.04.2019 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару (платіжне доручення) №61 від 23.06.2022 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідку) №1107/22-3 від 11.07.2022 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №23/06/22 від 23.06.2022 року, договір про надання послуг митного брокера №59 від 17.01.2019 року, фото від 11.07.2022 року, копія митної декларації країни відправлення №22PL445010Е1676915 від 27.06.2022 року, митна декларація №UA401020.2022.030371 від 11.07.2022 року.

12.07.2022 відповідачем було ухвалено рішення UA UA401020/202001348 про коригування митної вартості товарів, де вказано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару

У зв`язку з цим, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості, збільшивши її з 20 6000 євро до 31 830 євро, тобто на 11 230 євро.

У рішенні зазначено, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи:

рахунок-фактура (інвойс): 8/ST/06/2022 від 27.06.2022, платіжне доручення від 23.06.2022 № 61, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 11,04,2019 № DR/BAP 1551595, зовнішньоекономічний договір від 23.06.2022 №23/06/22. митна декларація країни відправлення від 27.06.2022 №22Р676915. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу (далі - Кодекс) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені Кодексом. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Так, згідно п.4.1 зовнішньоекономічного договору від 23.06.2022 №23/06/22, товар постачається на умовах поставки EXW, що передбачає, що доставка товару та митне оформлення товару в країні відправлення покладається на покупця, проте згідно наданої довідки про транспортні витрати від 11.07.2022 від 1107/22-3, включені лише витрати на транспортування, проте не включені витрати на оформлення документів необхідних для експорту товару з країни відправлення. В той же час, декларантом не заявлено витрати на страхування товару, хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).

Також зазначено, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Враховуючи те, що перевезення здійснювалось ТОВ «ОДЕМО», яке виступає і отримувачем товару, жоден з вищенаведених документів, та документи які б підтверджували вартість страхування, до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, вартість наявних пропозиції з продажу максимально схожих марка, модель, рік виготовлення) напівпричепів-самоскидів, значно вища, аніж заявлена декларантом. З огляду на вищевикладене існує обгрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості.

Враховуючи вищезазначене та положення ч.3 ст.53 МКУ, 12.07.2022 декларанту було направлено електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.3 ст. 53 МКУ. Декларантом було надіслано повідомлення, що інші документи надаватись не будуть. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (СТ.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 05.07.2022 № UA401060/2022/008599 за якою оформлено товар «Напівпричіп самоскид, що був у використанні 1шт., марка - SCHMITZ CARGOBULL GOTHA, модель SKI 24 SL 9/6; тип SGF*S3, № шасі НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_1 , власна маса - 6107 кг, повна маса в разі максимального навантаження 39000 кг, вантажопідйомність - 32893 кг, календарний рік виготовлення 2019; модельний рік виготовлення 2019; перша реєстрація 16.07.2019; кількість вісей 3 та складає 32893 Євро.

За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/202001348, у якій вказано, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішенням та карткою відмови, а тому звернувся до суду за їх оскарженням.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/ або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України:

рахунок-фактура (інвойс) № 8/ST/06/2022 від 27.06.2022 року;

декларація про походження товару №DR/BAP 1551595 від 11.04.2019 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 11.04.2019 року;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару (платіжне доручення) №61 від 23.06.2022 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідку) №1107/22-3 від 11.07.2022 року;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №23/06/22 від 23.06.2022 року;

договір про надання послуг митного брокера №59 від 17.01.2019 року;

фото від 11.07.2022 року;

копія митної декларації країни відправлення №22PL445010Е1676915 від 27.06.2022 року;

митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA401020.2022.030371 від 11.07.2022 року.

Аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості транспортних засобів. Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні.

Щодо доводів відповідача щодо того, що не включені витрати на оформлення документів необхідних для експорту товару з країни відправлення, суд зазначає таке.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №559 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 року за № 3984/212296, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до довідки ТОВ «ОДЕМО» №1107/22-3 від 11.07.2022 року вартість доставки з м. Lomza (Польша) до с.Демидівка Вінницької області (Україна) транспортного засобу, а саме: Сідловий тягач DAF 106 XF VIN НОМЕР_4 рік випуску 2014 склали 150 євро. Доставка причіпа з м. Losice, Польша до с. Демидівка Вінницької області (Україна) SCHMITZ CARGOBUL GOTHA SGF*S3, VIN: НОМЕР_1 рік випуску 2019 склали 100 євро.

Враховуючи те, що перевезення здійснювалось самим отримувачем товару - ТОВ «ОДЕМО», то витрати на доставку причіпу були розраховані окремо, про що зазначено у наданій вказані довідці № 1107/22-3 від 11.07.2022 року.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не подано документів, які б підтверджували витрати на страхування, посилаючись на ст. 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16.09.2009 року (далі - Директива), суд зазначає таке.

Так, статтею 3 Директиви визначено, що кожна держава-член повинна вживати всіх заходів, необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів, які зазвичай перебувають на її території.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язку страхування купленого автотранспортного засобу, зокрема, причепу, даною Директивою не передбачено, тому, у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування можуть підтверджувати митну вартість товару тільки у випадку, якщо таке страхування здійснювалося, тобто, це не є підставою для коригування митної вартості самого товару.

Щодо аргументів відповідача про обгрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості товару, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

11.07.2022 року митним органом були направлені декларанту електронні повідомлення № 1105935 та № 1105998 щодо витребування додаткових документів, посилаючись на ч.3 ст. 53 МК України.

У зв`язку з цим, ТОВ «Єдине вікно» було надіслано лист у Вінницьку митницю вих. № 1 від 12.07.2022 року про те. що попередня оплата за товар здійснювалася на підставі пункту 3.2 контракту від 23.06.2022 року № 206/22, про що є відповідний запис в гр.70 «Призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті №61 від 23.06.2022 року («Prepayment for the semitrailer to Kontract 23/06/22 from 23/06/22»), а також повідомило, що жодних інших документів, що не передбачені нормами митного законодавства, згідно ч. 5 ст. 53 МК України надаватись не будуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №809/1884/16, від 13.07.2021 року у справі №200 6521 20-а.

При цьому, суд наголошує на тому, що відповідно до пп.2, 3 статті 58 МК України митний орган застосував другорядні методи, зазначені у пункті 2 ч. 1 статті 57 МК України.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст. 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що митним органом були використані другорядні методи визначення митної вартості товару, основним джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 05.07.2022 року № UА401060/2022/008599 за якою оформлено товар «Напівпричіп самоскид, що був у використанні - 1 шт. марка: SCHMITZ CARGO BULL GOTHA: модель: SKI 24 SL 9.6; тип: SGF*S3; номер шасі: НОМЕР_5 ; VIN номер: НОМЕР_6 ; Власна маса: 6107 кг; Повна маса в разі максимального завантаження: 39000 кг: Вантажопідйомність: 32893 кг: календарний рік виготовлення: 2019 р.; Модельний рік виготовлення: 2019 р.; Перша реєстрація: 16.07.2019 р. Кількість вісей:3 та складає 31 830,00 євро.

Частиною третьою статті 54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митниці інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки. Водночас така інформація ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, але не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Також, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

В постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд висловив таку правову позицію: "у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом".

Суд зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, інформації, в тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну.

Водночас суд погоджується з доводами позивача, що використана відповідачем пропозиція з продажу максимально схожих (марка, модель, рік виготовлення) напівпричепів- самоскидів, не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки при цьому не враховуються індивідуальні ознаки товару, такі як пробіг транспортного засобу, країна його виробництва, загальний стан тощо.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що коригування митної вартості товару

товару на підставі інформації наявної в базі даних про те, що товар, яку задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, відсутністю інших. визначених законом підстав, не може бути підставою коригування митної вартості товару, ввезеного Позивачем, оскільки з бази даних вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можу виливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Крім того, суд зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11 2018 по справі №826/16046/16.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, картки відмови, не можуть бути визнані об`єктивними, обгрунтованими та такими, що виливають на числові значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається , що при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 МК України, у зв`язку з чим використання другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним, а рішення Вінницької митниці ДМС України № UA401000/2022/000021/2 від 12.07.2022 року про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації UA401020/202001348 протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 4962 грн., а тому суд покладає ці витрати на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA 401000/2022/000021/2 від 12.07.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/202001348.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕМО» судовий збір в розмірі 4 962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної митної служби України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.10.2022.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕМО» (, вул. Колгоспна, 1Б, с. Демидівка, Жмеринський район, Вінницька область, 23140)

Відповідач: Вінницька митниця Державної митної служби України (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034).

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна