Справа № 520/2321/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 р. № 520/2321/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків), третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, 5/6, м. Харків) про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № Ф-60671-17-У на суму 14 241 грн. 16 коп. зі сплати єдиного внеску. До вирішення справи по суті зупинити виконавче провадження № 67604806, відкрите 22.11.2021 р. Київським ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № Ф-60671-17-У по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14 241 грн. 16 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № Ф-60671-17-У на суму 14 241 грн. 16 коп. зі сплати єдиного внеску є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа підприємець з 29.09.2009 по

28.08.2021. Підприємницьку діяльність здійснювала на спрощеній системі оподаткування. З 28.08.2021 підприємницьку діяльність припинено.

Позивач зазначає, що 30.06.2019 її виключено з Реєстру платників єдиного податку, підприємницька діяльність не здійснювалась. Крім того, позивач не е фізичною особою- підприємцем, що використовувала працю фізичних осіб, тому не є роботодавцем і, відповідно - страхувальником в розумінні п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.01.2022 р. iз встановленого в телефонi додатку «Дiя» позивачу стало відомо про відкриття Київським ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) виконавчого провадження № 67604806 стосовно позивача.

Після ознайомлення 21.01.2022 року в відділі ВДВС з матеріалами виконавчого провадження № 67604806, позивач дізнався про винесення 22.11.2021 р. постанови про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № ф-60671-17-У по стягненню заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмiрi 14241 грн. 16 коп.

Позивач у позові зазначає, що саму вимогу не отримувала, про нарахування та існування заборгованості була необізнана до 21.01.2022. За адресою, вказаною в вимозі: АДРЕСА_2 позивач не мешкає, за цією адресою знята з реєстрації 22.05.2017 р.

Позивач вважає вимогу протиправною, а тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом № 2464-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Вичерпне коло суб`єктів, які є платниками єдиного внеску, визначено ст. 4 Закону №2464-VI.

Так, відповідно до абзацу третього пункту 1 частини першої статті 4 Закону

платникам єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є

фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 7 Закону № 2464-VI базою нарахування єдиного внеску для

вказаних суб`єктів є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів зйого банківського рахунку.

Мінімальний страховий внесок це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та

підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).

Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно з п.16 розділу ІІ Порядку № 435 відповідальним за правильність та

достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Згідно п.1 розділу ІV Інструкції № 449 єдиний внесок нараховується на суми,

що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум. Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється в натуральній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум

страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею та відповідно до ч. 3 даної статті суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (пп. 4 п.2 розділу ІV Інструкції № 449).

Згідно з даними інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа підприємець з 29.09.2009 по 28.08.2021.

Підприємницьку діяльність здійснювала на спрощеній системі оподаткування. З 28.08.2021 підприємницьку діяльність припинено, але з обліку не знято через наявність несплаченого боргу.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 2464 та п. 10 розділу ІV Інструкції № 449

обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється не тільки на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських документів, а і інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків з єдиного внеску

ОСОБА_1 станом на 22.07.2021 (дата формування оскаржуваної вимоги) у

позивача наявний борг з єдиного внеску, у тому числі недоїмка з єдиного внеску 9436,74 грн.

Також, з даних інтегрованої картки платника податків позивача вбачається, що станом на 31.12.2016 міститься переплата 542,0 гривні. 19.01.2017 відбулось нарахування єдиного внеску у розмірі 990,0 гривень. Позивачем 19.01.2017 сплачено 352,0 грн., таким чином, у позивача з`явилася недоїмка з єдиного внеску станом на 19.01.2017 року у розмірі 96,0 гривень.22.02.2017 позивачем сплачено 704,00 нрн.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків

податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю

його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

Таким чином, недоїмку від 19.01.2017 у розмірі 96,00 грн., позивачем сплачено 22.02.2017 року, тобто з порушенням строку сплати сум єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI ГУ ДПС застосовується штрафна санкція за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків.

Водночас на суму недоїмки нараховано пеню з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Нарахування пені, передбаченої цим законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування), включно відповідно до ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Розрахунок здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Рішення контролюючого органу є виконавчим документом. Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в тому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску, який визначено розділом V Інструкції № 449.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою такої недоїмки. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені з єдиного внеску не застосовується.

З інтегрованої картки платника податків вбачається, що мали місце порушення позивачем строків сплати єдиного внеску, мало місце внесення сум не у повному обсязі.

За несвоєчасну сплату сум єдиного внеску до позивача контролюючим органом, відповідно до вимог чинного законодавства, застосовано штрафну санкцію та пеню.

Надалі нарахування відповідно до інтегрованої картки платника податку відбувались: 19.04.2017 2 112,00 грн (нараховано за І квартал 2017 року); 19.07.2017 2 112,00 грн (нараховано за ІІ квартал 2017 року); 19.10.2017 2 112,00 грн (нараховано за ІІІ квартал 2017 року); 19.01.2018 2 112,00 грн (нараховано за ІV квартал 2017 року); 19.04.2018 2 457, 18 грн (нараховано за І квартал 2018 року); 19.07.2018 2 457, 18 грн (нараховано за ІІ квартал 2018 року); 19.10.2018 2 457, 18 грн (нараховано за ІІІ квартал 2018 року); 21.01.2019 2 457, 18 грн (нараховано за ІV квартал 2018 року); 19.04.2019 2 754, 18 грн (нараховано за І квартал 2019 року); 19.07.2019 2 754, 18 грн (нараховано за ІІ квартал 2019 року); 21.10.2019 2 754, 18 грн (нараховано за ІІІ квартал 2019 року); 20.01.2020 2 754, 18 грн (нараховано за ІV квартал 2019 року); 21.04.2020 2 078, 12 грн (нараховано за І квартал 2020 року); 20.07.2020 1 039, 06 грн (нараховано за ІІ квартал 2020 року); 19.10.2020 3 178,12 грн (нараховано за ІІІ квартал 2020 року); 19.01.2021 2 200,00грн (нараховано за ІV квартал 2020 року).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 базою нарахування для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, законодавством визначені єдині умови щодо сплати єдиного внеску для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, у розмірі, не меншому за розмір мінімального страхового внеску, встановленого Законом № 2464.

Фізичні особи - підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, зобов`язані сплатити єдиний внесок незалежно від отримання чи неотримання доходу за звітній період.

Доказів на підтвердження виконання позивачем належним чином вимог, встановлених Законом № 2464, матеріали справи не містять.

Щодо посилання позивача про формування контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску без попереднього проведення будь-яких перевірок, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України № 2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Проте, у спірному випадку діяла спеціальна норма - п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України № 2464-VI у редакції Закону № 2148, за правилами якої для визначення контролюючим органом платнику суми єдиного внеску не вимагається у якості передумови проведення перевірки, або вивчення первинних документів про одержаний дохід.

Крім того, борг позивача виник у 2017 році, коли ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність та отримувала від останньої доходи, але податки, обов`язковість сплати яких встановлена чинним законодавством України, у повному обсязі не сплачувала протягом усієї своєї підприємницької діяльності, що підтверджується наявною постійною недоїмкою в інтегрованій картці платника податків.

Абзацом 2 п. 2 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 22.07.2021 № Ф-60671-17, яку направлено на адресу позивача 20.08.2021 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 112.

01.09.2021 поштове відправлення за номером 112 повернуто до ГУ ДПС з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Приписами п. 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, позивач відповідно до вимог ПК України належним чином повідомлена контролюючим органом про наявність боргу з єдиного внеску, що визначений у вимозі від 22.07.2021 № Ф-60671-17.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1, частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків), третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, 5/6, м. Харків) про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко