Справа № 560/6852/22
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6852/22
РІШЕННЯ
іменем України

17 жовтня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком. Відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, зазначивши підставою відмови відсутність документів, визначених п.2.9. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, а саме «громадяни України, які проживають на території АРК та м. Севастополь і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації». Крім того, у рішенні №63 від 27.04.2022 про відмову в призначенні пенсії зазначено, що останній не врахував до страхового стажу наступні періоди роботи: період проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971 року, оскільки відсутня дата початку служби; період роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988, оскільки дата наказу не відповідає даті прийняття на роботу, неможливо ідентифікувати печатку; періоди роботи з 04.03.1989 по 20.10.1992, оскільки після запису про звільнення відсутній підпис відповідальної особи; період роботи з 22.10.1992 по 28.06.2001, оскільки відсутня назва організації, куди прийнята особа і неможливо ідентифікувати печатку; період роботи з 29.06.2001 по 31.05.2004 оскільки дописано дату і номер договору при звільнені, запис не засвідчено печаткою центра зайнятості та відсутня інформація у СПОВ. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надано відзив на адміністративний позов, яким заперечує щодо заявлених позовних вимог. Серед іншого зазначає, що правова позиція управління ґрунтується на порушеному порядку оформлення документів, які підтверджують стаж позивача, у зв`язку з чим не було зараховано період проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971, оскільки відсутня дата початку служби; період роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988, оскільки дата наказу не відповідає даті прийняття на роботу, неможливо ідентифікувати печатку; періоди роботи з 04.03.1989 по 20.10.1992, оскільки після запису про звільнення відсутній підпис відповідальної особи; період роботи з 22.10.1992 по 28.06.2001, оскільки відсутня назва організації, куди прийнята особа і неможливо ідентифікувати печатку; період роботи з 29.06.2001 по 31.05.2004 оскільки дописано дату і номер договору при звільнені, запис не засвідчено печаткою центра зайнятості та відсутня інформація у СПОВ.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.08.2022 суд залучив до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, та надав Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надано відзив на адміністративний позов, яким заперечує щодо заявлених позовних вимог, та зазначає, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком, позивачу уже було призначено довічно пенсію по інвалідності. Однак позивач в порушення вимог Порядку № 22-1 заяву про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання не надав, а звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Отже, по своїй суті вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком на підставі наявних у позивача документів зводяться до незгоди з визначеним чинним законодавством України порядком виплати пенсії в разі зміни місця проживання. Також, відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати до страхового стажу періоди проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971, періоди роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988 в Дитячо-юнацькій спортивній школі Комітету фізичної культури та спорту Севастопольського міського виконкому з 22.10.1992 по 28.06.2001 в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 4 Севастопольського міського виконкому, з 29.06.2001 по 31.05.2004 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , однак, оскільки позивачу відмовлено у призначенні та виплаті пенсії за віком у зв`язку з тією обставиною, що він є одержувачем пенсії по інвалідності, вимоги позивача щодо зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи є передчасними.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, враховуючи позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським РВ УМВС України в місті Севастополі 28.10.1999, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 20.01.2002, позивач з 03.07.2001 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

22.04.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням №63 від 27.04.2022 відмовило у призначені пенсії за віком згідно Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю документів.

Також, в рішенні зазначено, що відповідно п. 2.9 Порядку № 22-1 громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Страховий стаж позивача складає 30 років 1 місяць 19 днів.

До загального страхового стажу позивача не зараховано періоди:

- період проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971 період проходження військової служби, оскільки відсутня дата початку служби;

- період роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988, оскільки дата наказу не відповідає даті прийняття на роботу, неможливо ідентифікувати печатку;

- період роботи з 04.03.1989 по 20.10.1992, оскільки після запису про звільнення відсутній підпис відповідальної особи;

- період роботи з 22.10.1992 по 28.06.2001, оскільки відсутня назва організації куди прийнята особа і неможливо ідентифікувати печатку;

- період роботи з 29.06.2001 по 31.05.2004, оскільки дописано дату і номер договору при звільненні не засвідчено печаткою центра зайнятості та відсутня інформація СПОВ.

Не погоджуючись з таким рішенням управління, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

В силу вимог частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України №1058-IV визначено, що реалізовано Конституційне право громадян на соціальний захист - право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до положень абзацу тридцять шостого статті 1 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (абзац п`ятий статті 1 Закону України №1058-IV).

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 9, абзацу 4 частини першої статті 26 Закону України №1058-IV, статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слідує, пенсія за віком призначається за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Пунктом 17 частини першої статті 11 Закону України №1058-IV передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.

Згідно статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що для підтвердження військової служби приймаються, зокрема, військові квитки, довідники військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, тощо.

Як вбачається з копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 та обліково - послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_4 позивач призваний на військову службу і направлений у військову частину 14.11.1969 та звільнений у запас 22.11.1971 на підставі наказу Міністерства оборони СССР №216 від 11.10.2071.

Отже, період проходження військової служби позивача з 14.11.1969 по 22.11.1971 підтверджується основним документом, а саме - копією військового квитка.

Також, суд звертає увагу на те, що запис про період проходження військової служби позивачем, міститься у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

А тому враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що період проходження позивачем військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971 має бути зарахований до страхового стажу для призначення його пенсії за віком, оскільки підтверджується належними доказами.

Що стосується не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в період роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988, оскільки дата наказу не відповідає даті прийняття на роботу, неможливо ідентифікувати печатку; з 04.03.1989 по 20.10.1992, оскільки після запису про звільнення відсутній підпис відповідальної особи; з 22.10.1992 по 28.06.2001, оскільки відсутня назва організації куди прийнята особа і неможливо ідентифікувати печатку; з 29.06.2001 по 31.05.2004, оскільки дописано дату і номер договору при звільненні не засвідчено печаткою центра зайнятості та відсутня інформація СПОВ, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зауважує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Пунктами 1, 3 Порядку встановлено, що підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача від 10.10.1968 та вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_5 наявні записи:

- за номером 22 відповідно до якого з 24.04.1986 позивача прийнято на роботу в ДСЮШ Комітету фізичної культури та спорту Севастопольського міськвиконкому на посаду тренера - викладача;

- за номером 23 про те, що позивача з 07.06.1988 звільнено на підставі наказу від 06.06.1988 №50, вказаний запис про звільнення місить інформацію про посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, її підпис та відбиток печатки підприємства.

Усі записи внесені чітко та розбірливо. При цьому у записі про дату прийняття на роботу позивача (24.04.1986) міститься виправлення, яке засвідчено підписом та печаткою підприємства та наявна відмітка "Виправленому вірити", що не заважає ідентифікувати такий запис;

- за номером 26 відповідно до якого з 04.03.1989 позивача прийнято на роботу в Спортивно-оздоровчий комплекс імені 200 річчя м. Севастополя Комітету по фізичній культурі і спорту Севастопольського міського виконкому на посаду тренера - викладача самоокупних груп атлетичної гімнастики;

- за номером 27 про те, що позивача з 20.10.1992 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України на підставі наказу від 20.10.1992 №6, вказаний запис про звільнення місить інформацію про посаду уповноваженої особи та відбиток печатки підприємства;

- за номером 28 відповідно до якого з 22.10.1992 позивача прийнято на роботу в ДЮСШ №4 Севастопольського міського виконкому на посаду тренера - викладача;

- за номером 29 про те, що позивача з 28.06.2001 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України на підставі наказу від 28.06.2001 №57, вказаний запис про звільнення місить інформацію про посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, її підпис та відбиток печатки підприємства;

- за номером 30 відповідно до якого з 29.06.2001 позивача прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_2 на посаду начальника комерційного відділу згідно трудового договору №11 зареєстрованого 01.07.2001;

- за номером 31 про те, що позивача з 31.05.2004 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України, вказаний запис про звільнення місить інформацію про посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, її підпис та відбиток печатки ФОП ОСОБА_2 .

Згідно із пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 ( далі по тексту - Інструкція №58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Водночас, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Також суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 04.09.2018 р. у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Крім того, суд зазначає, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що вищезазначені періоди роботи позивача з 24.04.1986 по 07.06.1988 в Дитячо-юнацькій спортивній школі Комітету фізичної культури та спорту Севастопольського міського виконкому, з 04.03.1989 по 20.10.1992 в Спортивно-оздоровчому комплексі імені 200 річчя м. Севастополя Комітету по фізичній культурі і спорту Севастопольського міського виконкому, з 22.10.1992 по 28.06.2001 в Дитячо-юнацькій спортивній школі №4 Севастопольського міського виконкому, з 29.06.2001 по 31.05.2004 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягають зарахуванню до його страхового стажу для розрахунку пенсії, оскільки такі підтверджені належними та достатніми доказами.

Також, суд не погоджується із висновками відповідача викладеними в оскаржуваному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області про те, що позивач до заяви про призначення пенсії за віком у відповідності до п. 2.9 Порядку № 22-1 зобов`язаний надати відповідачу заяву в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта, з підстав наведених нижче.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 2.9 Порядку №22-1 зокрема, встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Для дітей, які не мають паспорта, документом, який засвідчує вік, є свідоцтво про народження.

До заяви опікуна (піклувальника) додається рішення органу опіки та піклування про встановлення опіки чи піклування або відповідне рішення суду; батьків-вихователів - договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу; прийомних батьків - договір про влаштування дітей до прийомної сім`ї; патронатного вихователя - договір про патронат.

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи положення пункту 2.9 Порядку № 22-1 на який посилається позивач в оскаржуваному рішенні, судом встановлено, що зазначений пункт не містить зобов`язань для осіб, які звернулися із заявою про призначення пенсії за віком, надати до пенсійного органу заяву в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта.

При цьому, судом встановлено, що п. 2.8 Порядку № 22-1 визначає, що громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Довідки від 11.04.2022 №6825-, позивач з 15.04.2022 взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання/перебування позивача: АДРЕСА_1 .

22.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Отже, враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді заяви ОСОБА_1 дійшов помилкового висновку про необхідність останнім надання до пенсійного органу заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта, оскільки з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а не про поновлення виплати пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №63 від 27.04.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971, періодів роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988 в Дитячо-юнацькій спортивній школі Комітету фізичної культури та спорту Севастопольського міського виконкому, з 04.03.1989 по 20.10.1992 в Спортивно-оздоровчому комплексі імені 200 річчя м. Севастополя Комітету по фізичній культурі і спорту Севастопольського міського виконкому, з 22.10.1992 по 28.06.2001 в Дитячо-юнацькій спортивній школі №4 Севастопольського міського виконкому, з 29.06.2001 по 31.05.2004 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Стосовно вимог позивача про зобов`язання Головне управління ПФУ в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на підставі наявних у позивача документів, суд зазначає, що нормами абзацу 2 частин четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, в межах розгляду цієї адміністративної справи судом досліджувалося лише питання правомірності не врахування відомостей, зазначених у трудовій книжці позивача, через недоліки оформлення такої трудової книжки, а тому належним способом захисту порушеного права позивача у цій частині є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №63 від 27.04.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 14.11.1969 по 22.11.1971, та періоди його роботи з 24.04.1986 по 07.06.1988 в ДСЮШ Комітету фізичної культури та спорту Севастопольського міськвиконкому на посаді тренера - викладача, з 04.03.1989 по 20.10.1992 в Спортивно-оздоровчому комплексі імені 200 річчя м. Севастополя Комітету по фізичній культурі і спорту Севастопольського міського виконкому на посаді тренера - викладача самоокупних груп атлетичної гімнастики, з 22.10.1992 по 28.06.2001 в Дитячо-юнацькій спортивній школі №4 Севастопольського міського виконкому на посаді тренера - викладача, з 29.06.2001 по 31.05.2004 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на посаді начальника комерційного відділу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 22.04.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18002 , код ЄДРПОУ - 21366538)
Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

"Згідно з оригіналом"
Суддя І.І. Тарновецький