Справа № 340/10812/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 340/10812/21

головуючий суддя І інстанції Жук Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 року в адміністративній справі №340/10812/21 за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про изнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №696 та зобов`язати Тишківську сільську раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5170 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №696, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5170 у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Зобов`язано Тишківську сільську раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5170 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Тишківська сільська рада Добровеличківського району Кіровоградської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне рішення було прийнято останнім у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач у березні 2021 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради (за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:9125, загальною площею 37,0522 га). До заяви додано.

Не отримавши відповіді на звернення протягом місяця позивач уклала 22.04.2021 договір про виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді на підставі абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

22.04.2021 позивач направила відповідачу повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді, яке отримане відповідачем 23.04.2021.

На підставі укладеного договору та повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді ПП «Альфа-Земпроект» розроблений у квітні-травні 2021 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 12,0000 га.

Даним проектом передбачено відвести у власність (шляхом безоплатної передачі) позивачам земельної ділянки загальною площею 12,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ -01.03) (додаток до Пояснювальної записки проекту), за рахунок земельної ділянки загальною площею 37,0522 га, кадастровий номер :02:002:9125).

28.05.2021 за заявою розробника документації із землеустрою на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га заявникам, кадастровим реєстратором відділу у Добровеличківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснено державну реєстрацію запроектованих проектом до відведення земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів (ст. 79-1 ЗК України), а саме:

- ОСОБА_2 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5175;

- ОСОБА_3 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5174;

- ОСОБА_4 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5173;

- ОСОБА_5 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5172;

- ОСОБА_6 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5171;

- ОСОБА_1 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5170.

04.06.2021 ОСОБА_1 подала заяву про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передачу відповідних земельних ділянок у власність.

07.07.2021 відповідач повідомив позивача, що винесені на розгляд сесії 17.06.2021 проекти рішень про затвердження проекту землеустрою та передачу останнім у власність запроектованих для відведення земельних ділянок не підтримано двома третинами голосів ради, а тому рішення за заявами позивачів не прийнято.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у справі №340/4369/21 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Тишківську сільську раду розглянути заяви позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, Тишківська сільська рада для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

На виконання вищезазначеного рішення суд Тишківська сільська рада прийняла рішення від 26 жовтня 2021 року №696 , яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5170 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Не погодившись з правомірністю наведеного рішення, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням, що клопотання позивача вже було розглянуто, відповідачем прийнято рішення, проект землеустрою погоджено у встановленому порядку, а підстави для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу визнані судом протиправними, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у власність останній.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно чч.8-10 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України Про землеустрій проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно ч.3 ст.50 Закону України Про землеустрій проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч. 6 та ч.7 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Так, ст.186 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок затвердження землевпорядної документації.

При цьому, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приймається не на власний розсуд відповідача, а відповідно до ст.ст.6,13,14 Конституції України виключно в встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що на стадії розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки він перевірявся на відповідність вимогам законів спеціально уповноваженими суб`єктами, коло яких визначено законодавчими актами, до яких сільські ради не відносяться.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Слід зазначити, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.10.2021 року у справі № 160/5982/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань відповідача на те, що станом на 11.02.2022 року відомості на земельну ділянку з кадастровим номером :02:0002:5170 відсутні на публічній кадастровій карті, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до відомостей витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:0002:5170, остання зареєстрована 28.05.2021 року.

Щодо тверджень відповідача про безпідставно розроблений проект землеустрою за мовчазною згодою та вона суперечать абз.3 ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Частиною шостою статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», якою визначено принцип мовчазної згоди, передбачено, що якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

За визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Отже, принцип мовчазної згоди (в контексті процедури отримання дозволу та наслідків неприйняття суб`єктом владних повноважень своєчасного рішення) можна застосувати у випадку, коли у визначений термін відповідним органом не прийнято жодного (позитивного або негативного) рішення про видачу або відмову у видачі документа дозвільного характеру, або відповідного погодження. Суб`єкт господарювання вправі продовжувати виконання робіт до прийняття відповідного рішення (позитивного або негативного) компетентним органом.

Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. Тобто, виникнення у суб`єкта господарювання права на застосування принципу мовчазної згоди, за загальним правилом.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.01.2020 року у справі № 826/14327/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо розгляду заяви позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідного рішення (позитивного або негативного) щодо відведення земельної ділянки відповідно до приписів Земельного кодексу України.

Що стосується правомірності зобов`язання відповідача саме прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5170 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 , то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з огляду на те, що наведені повноваження відповідача не є дискреційними, а доводи відносно необґрунтованості передачі земельної ділянки були викладені у оспорюваному рішенні, які в свою чергу були визнані судом безпідставними, то наведений спосіб зухисту прав позивача є належним.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 року в адміністративній справі №340/10812/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко