Справа № 500/1835/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1835/22 пров. № А/857/10885/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Мандзій О.П. у м. Тернопіль) у справі № 500/1835/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в переведенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі передбаченому п. «а» ст. 13 цього Закону з моменту настання права на пенсію, а саме 02.01.2022, перерахувати та виплатити зазначену пенсію.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що вважає посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років необґрунтованими та такими, що суперечать положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі передбаченому пунктом «а» ст. 13 цього Закону з 01.01.2022, зарахувавши календарну вислугу років на пільгових умовах 31 рік 09 місяців 04 дні.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що положеннями ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ та пп. «а» та «г» п. 3 Постанови № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Позивач 31.12.2021 звільнений наказом державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» від 13.12.2021 №167/ОС-21 зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України згідно з п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» та ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (а.с. 6).

Згідно з цим наказом загальний трудовий (страховий) стаж позивача на момент звільнення становив 27 років 04 місяці 16 днів, з яких 22 роки 06 місяців 17 днів вислуга років в календарному обчисленні, 31 рік 09 місяців 04 дні в пільговому обчисленні.

Позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 52 % грошового забезпечення.

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення його на пенсію за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ в розмірі, передбаченому п. «а» ст.13 цього Закону з моменту настання права на пенсію, а саме з 02.01.2022, оскільки вислуга років для призначення пенсії на день звільнення у пільговому обчисленні становить 31 рік 09 місяців 04 дні, що, на думку позивача, є достатньою підставою для набуття права па пенсію за вислугою років згідно з п. «а» ст. 12 вказаного Закону, надавши відповідний наказ та розрахунок виданий державною установою «Чортківська установа виконання покарань (№26)» (а.с.6-9).

Листом від 31.03.2022 № 1244-1407/С-02/8-1900/22 відповідач повідомив, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються незалежно від віку особам, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Виходячи з викладеного, підстави для переведення на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ відсутні. Також відповідач вказав, що питання обчислення вислуги років та підготовки і подання документів для призначення пенсії належать до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств.

Позивач вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами ч. 4 ст. 24 цього ж Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Згідно з п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, серед іншого: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок визначений Кабінетом Міністрів України у постанові № 393 від 17.07.1992. (далі - Постанова № 393)

Відповідно до пп. «г» п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон № 2262. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена постановою КМУ № 393.

Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті акти, що передбачають кратне (пільгове) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 750/9775/16-а і підтримана постановою об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, а також постановою палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

Водночас Верховний Суд, розглядаючи зазначені справи у складі палат, відступив від раніше висловлених ним висновків, зокрема у справах, на які посилається апелянт, про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідність у цій частині Порядку № 393 положенням Закону № 2262.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягом з наказу начальника державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» від 13.12.2021 № 167/ОС-21 позивача звільнено зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України згідно з п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Згідно з цим наказом: загальний трудовий (страховий) стаж позивача на момент звільнення становив 27 років 04 місяці 16 днів; вислуга років в календарному обчисленні 22 роки 06 місяців 17 днів; в пільговому обчисленні 31 рік 09 місяців 04 дні.

Також, судом досліджено розрахунок вислуги років позивача, складений державною установою «Чортківська установа виконання покарань (№26)», згідно з яким: календарна вислуга становить 22 роки 06 місяців 17 днів; трудовий стаж 04 роки 09 місяців 29 днів; всього 27 років 04 місяці 16 днів; в пільговому обчисленні 31 рік 09 місяців 04 дні.

Позивач звільнений зі служби 31.12.2021, а тому за приписами п. «а» ст. 12 Закону № 2262 для отримання права на пенсію повинен був мати вислугу 25 календарних років і більше.

Натомість, як зазначалось вище, вислуга років позивача на день звільнення в пільговому обчисленні, тобто з врахуванням приписів ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та Постанови № 393, склала 31 рік 09 місяців 04 дні, що є достатнім для призначення йому пенсії згідно з положеннями п. «а» ст. 12 Закону № 2262.

При цьому, доводи апелянта, що право на пенсію виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст. 17-1 Закону № 2262, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та Постанови № 393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні. Правомірність такого застосування підтверджена зазначеними вище постановами Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі № 500/1835/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська