Справа № 480/4162/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2022 р. Справа № 480/4162/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міністерство оборони України), в якій просила:
1) визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України від 09.12.2021 року №186, затверджене Міністром оборони України 13.12.2021 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;
2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбачену статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у разі смерті військовослужбовця, виходячи з розміру 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбачену статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, одноразову грошову допомогу у разі смерті військовослужбовця, виходячи з розміру 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Так, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на статтю 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є безпідставним, оскільки не підтверджено жодними доказами, які б вказували на те, що причиною смерті ОСОБА_2 є вчинення ним адмінправопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння, як зазначено в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до пунктів 1.3, 21.9. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, уповноваженим органом, на який покладено завдання з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, є штатні ВЛК. При цьому, 12-ю Регіональною ВЛК визначено причиною смерті ОСОБА_2 захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, а не адміністративне правопорушення чи дії у стані алкогольного сп`яніння.
Ухвалою суду від 24.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Крім того, вказаною ухвалою суду до участі у розгляді справи було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та встановлено йому строк для подання пояснень на позовну заяву.
Також, вказаною ухвалою суду у відповідача та третьої особи витребувано додаткові докази у справі, у зв`язку з не наданням яких такі докази у них було витребувано ухвалою суду від 15.08.2022 повторно (а.с.27) та на виконання вимог якої надано третьою особою (а.с.30-55) та відповідачем (а.с.61-102).
Ухвалою суду від 16.09.2022 відповідачу за його клопотанням було продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.59).
Так, представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.106-108), в якому вказав, що для призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу були відсутні підстави, оскільки смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, чоловік позивача ОСОБА_3 на час смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що згідно висновку експерта від 14.04.2020 № 42 при судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у кількості 2,7 г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Аналогічна норма міститься в п. 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі - Порядок №975), де зазначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком, зокрема, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.
Відтак, розпорядник бюджетних коштів прийняв рішення, оформлене Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.12.2021 №186, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачам на підставі документів, що надійшли до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Також вказав, що вимога зобов`язати відповідача призначити і виплатити одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виключною компетенцією Міноборони, як уповноваженого органу щодо призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
У задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Станом на сьогодні відповіді на відзив від позивача та пояснення на позовну заяву від третьої особи до суду не надходило.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), який проходив військову службу з 26.06.2018 у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.12, 16, 89-90, 92) та згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 мав статус учасника бойових дій (а.с.48, 88).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13).
При цьому, згідно довідки Торецького відділення Комунального закладу охорони здоров`я "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" від 14.04.2020 №43 причиною смерті ОСОБА_2 стала серцева недостатність, коронарний атеросклероз (а.с.14, 72).
Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 14.04.2020 №43 смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання (пункт 9 свідоцтва); хвороба (патологічні стани), що призвели до смерті - серцева недостатність, коронарний атеросклероз (пункт 11 свідоцтва) (а.с.15, 41-42, 70-71).
Стосовно смерті прапорщика ОСОБА_2 згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2020 №104 та від 14.05.2020 №139 було проведено службове розслідування, з метою уточнення причин і умов смерті, що сприяли смерті прапорщика ОСОБА_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною смерті вчинення правопорушення, результати якого оформлені актом службового розслідування (далі - Акт службового розслідування), згідно якого прийнято вважати смерть ОСОБА_2 як така, що наступила внаслідок серцевої недостатності та виключити ОСОБА_2 із списків частини з 13.04.2020 (а.с.36-39, 76-82).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.06.2020 №44 "Про результат проведення службового розслідування стосовно смерті прапорщика ОСОБА_2 " службове розслідування вважати завершеним (п.1), вважати смерть прапорщика ОСОБА_2 як така, що наступила внаслідок серцевої недостатності та не пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.35-36, 74-75).
Згідно витягу з наказу командира НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по особовому складу) від 16.06.2020 №98-РС прапорщика ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу НОМЕР_5 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади у зв`язку зі смертю 13.04.2020: смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.68).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2020 №172 прапорщика ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок серцевої недостатності, наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 17.06.2020 №100-РС виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13.04.2020, смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.16, 34, 67).
Втім 12-а Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України на засіданні 27.08.2021, з посиланням на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 16.04.2020, акт службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця, проведеним на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2020 №104 та від 14.05.2020 №139, вказала, що захворювання прапорщика ОСОБА_2 "Серцева недостатність. Коронарний атеросклероз", яке призвело до смерті 13.04.2020, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, що вбачається з витягу з протоколу засідання 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 27.082021 №461 (а.с.17, 73, 42 зворот).
Позивач, з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - ОСОБА_2 , через районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання - ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася із заявою від 19.10.2021 про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка (а.с.32-33, 63-64), яку разом з доданими до неї документами листом від 11.11.2021 третьою особою було направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.52, 62).
09.12.2021 рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №186 (а.с.18, 54), позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на час смерті він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що згідно висновку експерта від 14.04.2020 № 42 при судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий сприт у кількості 2,7 г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.
Також вказано, що відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Позивач, не погодившись з такою відмовою із вказаних причин, звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції, чинні на час виникнення спірних відносин у цій справі).
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
При цьому, в розрізі приписів частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу. Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, указами Президента України.
У свою чергу згідно ст.41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-XII).
Судом встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_2 (а.с.12, 92), а відтак є членом сім`ї ОСОБА_2 у розумінні Сімейного кодексу України.
Частинами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Відповідно до пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: 1. заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; 2. витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); 3. витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи. які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні.
Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Статтею 16-4 Закону №2011-XII визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 19 Порядку також встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, зокрема, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

Спірним моментом у цій адміністративній справі є обставини наявності/відсутності підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розрізі приписів статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку.

Відмовляючи позивачеві у виплаті вказаної допомоги, відповідач стверджує про наявність обставин передбачених статтею 16-4 Закону №2011-XII, а саме вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 за статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з тим, що на час смерті останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, що і було покладено в основу оскаржуваного протоколу від 09.12.2021 №186 12-ї комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Однак, суд вважає, що вказаний висновок відповідача є передчасним, зважаючи на наступне.

Так, приписи статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку передбачають чіткі підстави, які мають своїм наслідком не здійснення призначення і виплату одноразової грошової допомоги, яким, серед іншого є загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, яка є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення чи доказів того, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута та за результатами її розгляду було встановлено у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП.

Згідно зі ст.221 КУпАП саме на районні суди, районні у місті, міські чи міськрайонні покладено обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-20 КУпАП.

Отже, повноваження щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП в діях будь-якої особи та притягнення до адміністративної відповідальності належить судові, а тому посилання представника відповідача та зазначення у спірному рішенні про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП є неприйнятним та таким, що не відповідає дійсним обставинам у справі.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність у діях загиблого, які спричинили його загибель, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП.

Між тим, суд зауважує, що матеріли справи не містять в собі належних та достатніх доказів і на підтвердження вчинення безпосередньо ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У матеріалах справи міститься постанова Торецького відділення Бахмутського відділу ГУ НП в Донецькій області від 11.12.2020 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення, постановленої за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000426 від 13.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом повідомлення, яке надійшло до чергової частини Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про те, що помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.101).

Вказана постанова про закриття кримінального правопорушення була надіслана листом третьої особи від 06.12.2021 додатково до пакету документів, надісланих разом із заявою позивача про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги (а.с.99). Тобто, зазначена постанова про закриття кримінального провадження була наявна у відповідача до прийняття оскаржуваної постанови, оформленої протоколом 12-ї комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.12.2021 №186.

Щодо інших підстав для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як смерть ОСОБА_2 внаслідок дій у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне зазначити про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було враховано витяги з протоколу 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії від 27.08.2021 №461 (а.с.17, 73, 42 зворот), в якому комісія з посиланням на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 16.04.2020, акт службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця, проведеним на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2020 №104 та від 14.05.2020 №139, вказала, що захворювання прапорщика ОСОБА_2 "Серцева недостатність. Коронарний атеросклероз", яке призвело до смерті 13.04.2020, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Дійсно, як вказує відповідач у оскаржуваному протоколі від 09.12.2021 №186, в Акті службового розслідування йдеться посилання на висновок експерта від 14.04.2020 № 42 при судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у кількості 2,7 г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Втім у цьому ж акті зазначено, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з вчиненням кримінального, адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, тілесні ушкодження не спричинені навмисно (а.с.80).

Таким чином жодним доказом не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_2 та його станом алкогольного сп`яніння. Натомість незважаючи на вміст алкоголю в крові, підтверджено, що смерть наступила внаслідок серцевої недостатності

При цьому слід відмітити, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.03.2018 (справи № 813/4502/17, справа № 817/867/17), від 04.03.2020 у справі №813/2071/17.

Крім того, згідно висновків акта службового розслідування прийнято вважати смерть ОСОБА_2 як така, що наступила внаслідок серцевої недостатності (а.с.36-39, 76-82).

Відтак, на переконання суду, висновок відповідача у Протоколі від 09.12.2021 №186 про те, що смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлює призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, є зробленим без урахування всіх обставин справи та за відсутності будь-яких судових рішень, якими б підтверджувалось вчинення ОСОБА_2 адміністративного чи кримінального правопорушення або ж доказів на підтвердження причинного зв`язку між алкогольним сп`янінням ОСОБА_2 та його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також, суд при вирішення спору враховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Приймаючи до уваги те, що протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.12.2021 №186 є рішенням у розумінні Порядку №975, суд з огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України, вважає наявними підстави визнати протиправним та скасувати рішення 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом п.2 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, від 09.12.2021 №186 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбачену статтею 16 Закону №2011-XII одноразову грошову допомогу у разі смерті військовослужбовця, виходячи з розміру 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, в судовому порядку підлягає захисту право, яке вже порушене. Суд не може вирішувати наперед питання про можливість вчинення відповідачем у подальшому дій, які будуть порушувати права позивача.

Вимога ОСОБА_1 зобов`язати призначити їй допомогу у конкретному розмірі є заявленою передчасно, а тому не підлягає задоволенню, оскільки у цій справі відповідач взагалі заперечує саме право позивача на отримання такої допомоги, а не її розмір.

Відтак суд вважає, що належним способом захисту є саме зобов`язання відповідача призначити і виплати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , в порядку та розмірах встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

При цьому суд вважає необхідним відмітити, що захист прав позивача саме в такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача, не привласнює їх і не підміняє Міністерство оборони України, а лише зобов`язує відповідача вчинити певні дії, що повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 992,40грн. згідно квитанції (а.с.9).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168, ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом п.2 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, від 09.12.2021 №186 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерства оборони України призначити і виплати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , в порядку та розмірах встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.10.2022.

Суддя І.Г. Шевченко