Справа № 440/15203/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15203/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про:

- визнання протиправними та незаконними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 29.01.2021 ВП №50137120;

- скасування постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 29.01.2021 ВП №50137120.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі №440/15203/21 скасовано, справу №440/15203/21 направлено до першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 10 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також витребувано докази.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, частини другої статті 257, статті 262 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

23 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби по м. Полтава Полтавського МРУЮ Полтавської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50137120, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №553/4501/14-ц від 25 січня 2016 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №22/24-05/07-ДІ від 23.08.2007, а саме нерухоме майно нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 .

У виконавчому провадженні ВП №50137120 державним виконавцем вчинялися дії з примусового виконання виконавчого листа №553/4501/14-ц від 25 січня 2016 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, а саме: винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 04.10.2016, постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 08.12.20106, постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 25.10.2017, постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16.05.2018, постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 08.06.2018, надіслано вимогу.

29 січня 2021 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №50137120, якою на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 70643,77 грн.

Також 24 лютого 2021 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50137120, згідно якої АТ "ВТБ Банк" листом, який надійшов 19.01.2021, підтверджує факт передачі майна ПАТ "ВТБ" нереалізованого на третіх електронних торгах нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,70 кв.м, яке належало на праві власності боржнику ОСОБА_1 . Також вказаною постановою вирішено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження вивести в окреме виконавче провадження.

Не погодившись з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору від 29.01.2021 року ВП №50137120, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /далі - Закон № 1404-VІІІ/.

Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішення третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що перелік виконавчих документів (рішень), за якими не передбачається справляння виконавчого збору, наведений у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ та є виключним.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист №553/4501/14-ц від 25.01.2016 року, що виданий Ленінським районним судом м. Полтави, не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Згідно з частиною сьомою статті 27 Закону № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З матеріалів справи не вбачається наявності обставин у спірних правовідносинах щодо скасування судового рішення у справі №553/4501/14-ц або визнання виконавчого листа №553/4501/14-ц від 25.01.2016 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, таким що не підлягає виконанню, та відповідні доводи сторонами під час судового розгляду не заявлялись.

Частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведених норми слідує, що виконавчий збір не підлягає стягненню у разі фактичного виконання в повному обсязі виконавчого документу до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого документу. У випадку фактичного виконання боржником в повному обсязі виконавчого документу після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого документу виконавчий збір стягується у розмірі передбаченому статтею 27 Закону № 1404-VІІІ, а винесення постанови про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Судовим розглядом встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50137120 винесено старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби по м. Полтава Полтавського МРУЮ Полтавської області 23.02.2016, тоді як виконавчий лист №553/4501/14-ц від 25.01.2016 року виконаний лише в 2021 році, що визнається позивачем у позовній заяві та підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що виконавчий лист №553/4501/14-ц від 25.01.2016 виконаний вже після відкриття 23.02.2016 року виконавчого провадження ВП №50137120 з примусового виконання такого виконавчого листа, суд доходить висновку про відсутність умов, передбачених частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ, за яких виконавчий збір не стягується.

Відтак, виконавчий збір у спірних правовідносинах підлягає стягненню з боржника відповідно до положень частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ, а також частини третьої статті 40 вказаного Закону.

Довід позивача про добровільне виконання виконавчого листа, суд відхиляє, адже виконавчий лист вважається виконаним добровільно до моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого виконавчого листа.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, не спростовують вищевикладених висновків суду у цій справі.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, та підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами (відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі) лише у разі задоволення позову (повністю або частково) сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Беручи до уваги наведене та зважаючи на те, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено, відсутні підстави для стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Чураївни, 1/1, Полтава, Полтавська область, 36004) про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва