Справа № 380/5989/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5989/22 пров. № А/857/10255/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областіна рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року (суддя Желік О.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ), в якому просив: зобов`язати ГУПФУ виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21 перерахувавши та виплачуючи ОСОБА_1 пенсію із розрахунку основного розміру пенсії 83 % від грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром, а саме, здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 83 % від грошового забезпечення визначеного Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 27.05.2021 № С/970 (далі Довідка), без обмеження її максимального розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) у розмірі 83% грошового забезпечення. ГУПФУ на підставі рішення суду у справі № 380/12188/21 з 01.04.2019 здійснено перерахунок основного розміру пенсії позивача на підставі Довідки. Однак при такому перерахунку відповідачем протиправно, на думку позивача, застосовано відсоткове визначення основного розміру пенсії у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмежено пенсію позивача максимальним розміром.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться тільки у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України чи законами України. Вказує, що ГУПФУ правомірно врахувало при перерахунку пенсії на виконання рішення суду розмір 70% грошового забезпечення позивача, оскільки на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії з 01.04.2019 Законом № 2262-ХІІ встановлений максимальний розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення. Вказує, що розмір пенсії ОСОБА_1 перевищив максимальний розмір з 01.04.2019, оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми статті 2 Закону Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі Закон №3668-VI), то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. З 16.04.2007 позивачу було призначено пенсію за вислугою років у розмірі 83 % грошового забезпечення.

Позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 на виконання вимог Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), внаслідок якого основний розмір пенсії визначався на рівні 70 % розміру грошового забезпечення за 32 років вислуги.

ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ з заявою, у якій просив провести перерахунок та виплату пенсії із розрахунку 83 % грошового забезпечення. ГУПФУ листом повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку його пенсії, виходячи з розміру 83 % грошового забезпечення.

Вказані обставини встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 1.380.2019.002920, відтак такі відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 1.380.2019.002920, позов задоволено повністю: зобов`язано ГУПФУ здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, у порядку і розмірах визначених Постановою № 103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 у справі № 380/11977/20 на адресу ГУ ПФУ направлено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі Постанова №704). Однак відповідач листом відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі зазначеної довідки.

Вказані обставини встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21, відтак такі відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21, позов задоволено частково: визнано протиправними дії ГУПФУ щодо відмови у перерахунку з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки та зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, з урахуванням виплачених сум. ГУПФУ на виконання рішення суду від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21 здійснено з 01.04.2019 перерахунок пенсії позивача згідно з Довідкою.

Із вказаного перерахунку позивачем встановлено, що при проведенні такого перерахунку ГУПФУ зменшено основний розмір його пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмежено максимальним розміром.

Вважаючи протиправною бездіяльність ГУПФУ при перерахунку пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21 щодо повторного зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 83 % на 70 % та щодо виплати пенсії з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 804, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислюється при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Також вказав, що статтею 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774-VIII) до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом №3668-VI та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII)внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яким встановлено,що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено перерахунок призначених пенсій, відповідно перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМУ. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №1166-VIІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Зважаючи на те, що позивач набув право на пенсію у розмірі 83 % від суми грошового забезпечення з моменту призначення пенсії, відповідно до статті 22 Конституції України не допускається звуження права позивача на перерахунок розміру пенсії у меншому відсотковому відношенні.

Крім того, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції враховує, що 16 жовтня 2019 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила рішення у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19), в якому дійшла висновку, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Як убачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, звернення до суду з цим позовом зумовлено протиправною поведінкою ГУПФУ, яка полягає в ігноруванні відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивачу на виконання судового рішення від 17.09.2021 у справі № 380/12188/21, обставин, встановлених рішенням суду від 12.11.2019 у справі № 1.380.2019.002920.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 1.380.2019.002920 встановлено наявність у позивача права на основний розмір пенсії в розмірі 83% грошового забезпечення та відсутність підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислюється при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, основний розмір пенсії у розмірі 83% грошового забезпечення підтверджене рішенням суду від 12.11.2019 у справі №1.380.2019.002920, тому не є предметом доказування в даній справі. Таким чином, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про протиправність дій відповідача при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 щодо обмеження розміру його пенсії 70 % грошового забезпечення.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Положення статті 43 Закону № 2262-ХІІ про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016 (далі Рішення № 7-рп/2016) визнано неконституційними положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43.

Згідно частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, правовим наслідком вказаного рішення, є втрата чинності із 20.12.2016 норм частини сьомої статті 43 в Законі № 2262-XII.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі Закон 1774-VIII), передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 01.01. 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України №2262-XII слова і цифри у період з 1.01.2016 по 31.12.2016 замінено словами і цифрами по 31.12.2017.

Таким чином із 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом №1774-VIII зміни до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17 та від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17.

Крім того, суд звертає увагу, що вказані зміни не мають ніякого відношення до перерахунку пенсії осіб, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 №2262-XII, оскільки встановлювали конкретний період обмеження, а саме по 31.12.2017, у той час як предметом спірних правовідносин є обмеження пенсії позивача максимальним розміром під час здійснення її перерахунку з 01.04.2019.

Отже, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що обмеження розміру пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону №3668-VI, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII, визнанні неконституційними Рішенням №7-рп/2016.

Відтак, доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року в справі №380/5989/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш