Справа № 200/13678/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

20 жовтня 2022 року Справа №200/13678/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бєломєстнов О.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 Гуревича Родіона Геннадійовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у адміністративній справі №200/13678/21, що подана в порядку статей 382, 383 КАС України,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

01.10.2022 року представник позивача звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю (в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України) шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року по справі №200/13678/21, а також зобов`язання відповідача у місячний строк подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання зазначеного рішення. Заява мотивована тим, що до теперішнього часу вищезазначене рішення суду не виконано в повному обсязі. Боржник почав виплачувати йому пенсію з 01.09.2022 року, однак заборгованість за період з 01.03.2016 року по 31.08.2022 року не виплатив. У зв`язку з наведеним Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області винне йому заборгованість з пенсії.

Ухвалою від 10.10.2022 заяву позивача було прийнято до провадження, витребувані додаткові докази, що необхідні для її розгляду.

19.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області засобами електронного зв`язку надало письмові пояснення, з яких слідує, що на підставі розпорядження відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Харківській області від 01.08.2022 року ОСОБА_1 виплату пенсії поновлено та нараховано борг за період з 01.03.2016 року по 31.08.2022 року. Пенсію за вересень 2022 року було перераховано на банківський рахунок пенсіонера, що зазначений в заяві. У зв`язку з закриттям рахунку АТ Ощадбанк за заявою власника, пенсію за вересень 2022 року було повернуто. Сума боргу згідно з рішенням суду буде виплачена відповідно до Порядку виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, та за наявності відповідного фінансування.

Крім того, відповідач повідомив, що заява щодо зміни платіжних реквізитів від ОСОБА_1 не надходила.

Позивач також надав суду письмові пояснення від 11.10.2022, у яких наполягав на задоволенні заяви та повідомив, що банківський рахунок у Ощадбанку був закритий у 2015 році з ініціативи банку. Про відкриття ним у подальшому рахунку він повідомив спеціаліста ГУ ПФУ у Харківській області. На відкритий у АТ Ощадбанк рахунок позивач отримує страхові витрати від Управління ФСС у Донецькій області.

Позивач вважає, що за потреби орган ПФУ мав можливість повідомити у відповіді на адвокатський запит про необхідність оновлення банківських реквізитів, або направити йому відповідного листа через електронний кабінет пенсіонера.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2016 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01.03.2016 року та сплатити заборгованість.

Судове рішення набрало законної сили 24.12.2021 року.

14.10.2022 року Донецьким окружним адміністративним судом виконавчий лист по справі № 200/13678/21 виданий, однак не надісланий позивачеві через неможливість доставлення поштової кореспонденції за адресою позивача (м. Горлівка Донецької області), відсутність заяви про надіслання виконавчого листа на адресу його представника на території, яка б обслуговувалась операторами поштового зв`язку України.

З наданих письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.10.2021 року та доданої до них довідки про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії вбачається, що ним нараховано, але не виплачена пенсія за період з 01.03.2016 року по 31.10.2022 року у сумі 921003 грн. 66 коп..

Сума боргу не виплачена через відсутність у відповідача відповідного фінансування, а також те, що позивач після закриття рахунку у АТ Ощадбанк не повідомив орган ПФУ про відкриття нового рахунку, на який можливо було б зараховувати поточні виплати.

Позивач у письмових поясненнях зазначив, що повідомляв про відкриття нового банківського рахунку спеціаліста органу ПФУ, однак будь-яких доказів цього не надав.

За змістом поданої заяви позивач просить встановити строк для подання звіту про виконання рішення суду та визнати протиправними дії щодо невиконання зазначеного вище рішення суду.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Перш за все, до заходів такої відповідальності належать штрафи, передбачені Законом України Про виконавче провадження. Так, частинами першою та другою статті 75 цього Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеного слідує, що у разі бездіяльності державного виконавця, яка полягає у ненакладенні на боржника штрафу за невиконання судового рішення стягувач вправі звернутися до суду з позовною заявою до нього в порядку ст. 287 КАС України.

Водночас, закон передбачає додатковий вид відповідальності за невиконання рішення суду, який передбачається ст. 382 КАС України.

Так, відповідно до частин 1-3 цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Як зазначено у ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З цього слідує, що КАС України передбачає застосування двох видів судового контролю за виконанням рішень суду:

- шляхом спонукання до накладення штрафів державного виконавця в порядку ст. 287 КАС України, визнаючи відповідну бездіяльність протиправною та зобовязуючи накласти штраф;

- шляхом самостійного накладення судом штрафів, передбачених ч.2 ст. 382 КАС України у разі встановлення строку для надання звіту про виконання судового рішення.

Ці заходи можуть бути застосовані одночасно, на що вказує частина 5 статті 382 КАС України. Згідно з нею суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Таким чином законом передбачено кілька заходів відповідальності за невиконання рішення суду, спільне чи окреме застосування яких має бути мотивоване у кожному конкретному випадку.

При цьому, якщо накладення штрафу державним виконавцем у разі невиконання боржником рішення суду без поважних причин є обов`язковим, то накладення штрафу судом є диспозитивним правом (а не обов`язком) суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19 та в ухвалі від 31 травня 2021 року у справі №200/3958/19-а.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2022 року Донецьким окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист по справі № 200/13678/21. Проте судом не встановлено його отримання позивачем, та, відповідно, відкриття виконавчого провадження. Відтак, застосування штрафів державним виконавчем при примусовому виконанні судового рішення у даній справі неможливе.

Крім того, з наданих письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.10.2021 року та доданої до них довідки про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії вбачається, що ОСОБА_1 нарахована пенсія за період з 01.03.2016 року по 31.10.2022 року у сумі 921003,66 грн., тобто рішення частково відповідачем виконано.

З цього слідує, що відповідач повністю не ухиляється від виконання рішення суду у цій справі, в межах своєї компетенції добровільно вчиняє дії, спрямовані на його виконання.

Крім того суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про рахунок, який був відкритий ним у АТ Ощадбанк для зарахування пенсії, а тому вважається не доведеним його сприяння у виконанні судового рішення відповідачем у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає виключних обставин, які б зумовили необхідність застосування судом особливого заходу судового контролю, передбаченого ст.382 КАС України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що запровадження судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України не вимагає для цього ініціативи позивача - закон взагалі не передбачає заяви сторони про це та обов`язок суду з розгляду такої заяви.

Що стосується заяви позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року по справі №200/13678/21, поданої в порядку ст. 383 КАС України слід зазначити, що вона також не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду

Суд звертає увагу позивача, що ця стаття охоплює законність дій, рішень чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду (тобто у разі, коли виконання рішення суду полягає у вчиненні відповідачем дій, прийнятті рішення чи утриманні від вчинення певних дій).

Бездіяльність на виконання рішення суду та бездіяльність з (щодо) виконання судового рішення не є тотожними поняттями.

При вирішенні питання чи становлять прийняті відповідачем рішення (вчинені дії чи бездіяльність) належне виконання судового рішення згідно з нормами частин 1, 6 статті 383 КАС України суд вправі визнати їх протиправними за заявою позивача. У разі задоволення такої заяви рішення суду набуває стану невиконаного та підлягає подальшому виконанню, у тому числі примусовому.

У заяві позивач просить визнати протиправними саме дії відповідача щодо невиконання рішення суду. Проте, ним не зазначені які саме дії, що вчинені відповідачем на виконання рішення суду він вважає протиправними. Правомірність бездіяльності відповідача не може бути предметом розгляду в порядку ст. 383 КАС України, оскільки рішенням суду відповідача не було зобов`язано утримуватися від вчинення певних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтею 248, 382, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 Гуревича Родіона Геннадійовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у адміністративній справі №200/13678/21, що подана в порядку ст.382 КАС України, та заяви про визнання дій відповідача протиправними в порядку ст. 383 КАС України - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 жовтня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.