Справа № 440/6702/22
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/6702/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі також - відповідач) про:

- визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС від 14.01.2019 про накладення штрафу у розмірі 500760,00 грн;

- визнання протиправними дії Управління Держпраці у Полтавській області по здійсненню інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за відповідним актом №ПЛ2979/154/АВ.

На обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що спірна постанова, прийнята на підставі акту інспекційного відвідування щодо порушень законодавства про працю, а саме частини 3 статті 24 КЗпП є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона винесена щодо іншої особи. Крім того зазначає, що постанова прийнято на підставі неналежних і не допустимих доказів, з порушенням 1-9 пункту 14 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 та п.п. 5-8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

У відзиві на позовну заяву /а.с. 21-26/ відповідач зазначив, що під час виходу 04.01.2019 інспектора праці за місцем здійснення діяльності позивача АДРЕСА_1 , склад-магазин "Конфіскат" в ньому знаходилася адміністратор ОСОБА_2 та продавець ОСОБА_3 . На прохання надати документи, що засвідчують факт укладення трудових відносин, ОСОБА_2 надано копії чотирьох договорів про надання послуг між позивачем та громадянками: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 : від 25 грудня 2018 р. № б/н, від 25 грудня 2018 року № б/н, від 02 січня 2019 року № б/н та від 02 січня 2019 року №б/н. Надані цивільно-правові договори мають ознаки притаманні саме трудовим відносинам, у тому числі передбачається інтеграція працівників в організаційну структуру позивача, об`єднаних спільною метою і процесом роботи. За доводами Управління Держпраці у Полтавській області позивачем порушено ст.21, ст.24 Кодексу законів про працю України, абз.1 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу". Крім того, відповідач зазначає про недотримання ФОП ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.12.2017, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0095231 /а.с.29-30/.

Відповідно наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 04.01.2019 № 4П /а.с.27/, направлення на проведення заходу державного контролю від 04.01.2019 №11 /а.с.28/, посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання нею вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт від 08.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ /а.с.58-61/.

В розділі "ІІІ Опис виявлених порушень" акту інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 08.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ зазначено наступне: "04.01.2019 об 11 годині 29 хвилин, що зафіксовано засобами відеотехніки, в складі магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , встановлено наступне: в магазині з режимом роботи щоденно з 08 години до 18 години працює чотири працівника (згідно наданих договорів). На початок відвідування 04.01.2019 в магазині знаходилася адміністратор ОСОБА_2 та продавець ОСОБА_3 . На прохання надати документи, що засвідчують факт укладення трудових відносин, ОСОБА_2 надано договори про надання послуг, укладені між ФОП ОСОБА_1 та: громадянкою ОСОБА_5 (договір без номера від 25.12.2018, термін дії з 25.12.2018 по 24.01.2019); громадянкою ОСОБА_4 (договір без номера від 25.12.2018, термін дії з 25.12.2018 по 24.01.2019); громадянкою ОСОБА_3 (договір без номера від 02.01.2019, термін дії з 02.01.2019 по 31.01.2019); громадянкою ОСОБА_2 договір без номера від 02.01.2019, термін дії з 02.01.2019 по 31.01.2019).

Пунктом 1.1, вище перелічених, договорів передбачено надання послуг Замовнику по підбору непродовольчих товарів потенційним покупцям Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити надані Виконавцем послуги. При цьому замовник, згідно п.1.4 вказаних договорів, має право зробити вмотивоване зауваження стосовно якості надання послуг. Відповідні зауваження повинні оформлятися актом з вказанням на необхідність усунення недоліків та термінів їх усунення Виконавцем. Одночасно, відповідно до п.6.1, вказаних договорів, Виконавець несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки, дотримання санітарно-гігієнічних правил та вимог, виконання встановлених норм, правил та вимог по техніці безпеки, а також дотримання законодавства по охороні праці.

Згідно п.6.4, перелічених договорів, Замовник не несе відповідальності за дії Виконавця, за дотримання ним вимог трудового законодавства, вимог по охороні праці, правил пожежної безпеки, техніки безпеки, санітарно-гігієнічних вимог та правил. Згідно п.4.3 договорів за не забезпечення збереження матеріальних цінностей Замовника, у відношенні яких Виконавцем надаються послуги, Виконавець несе відповідальність у розмірі недостачі, якщо не доведе, что нестача виникла не з його вини.

В ході інспекційного відвідування адміністратор ОСОБА_2 надати письмове пояснення щодо режиму роботи відмовилася, проте усно повідомила, що працівники працюють згідно графіку роботи на сорокагодинному робочому тижні. Одночасно надати графік роботи адміністратор відмовився.

В ході інспекційного відвідування 08.01.2019 ОСОБА_2 , діючою за дорученням №04/1Д від 04.01.2019, надано повідомлення про прийняття працівника на роботу сформоване у страхувальника 08.01.2019р., яке свідчить, що згідно наказу №2 від 08.01.2019р. громадянку ОСОБА_2 прийнято на роботу з 09.01.2019р. та згідно наказу №3 від 08.01.2019р. прийнято на роботу громадянку ОСОБА_5 з 09.01.2019р.

Відомості щодо прийняття на роботу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході інспекційного відвідування не надано.

Вказане засвідчує фактичний допуск працівників ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин.".

Крім того, 08.01.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено припис про усунення виявлених порушень № ПЛ2979/154/АВ/П, яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано забезпечити дотримання вимог законодавства в частині укладання трудових відносин стосовно гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 /а.с. 62/.

08.01.2019 відповідачем винесено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД /а.с.63/, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу на 14.01.2019.

Копію вказаного рішення отримано 08.01.2019 /а.с.64/.

14.01.2019, першим заступником начальника Управління Держпраці у Полтавській області Масленко О.І., за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 08.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ, прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.01.2019 № ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС за фактом порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України, якою вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 500760,00 грн /а.с. 65-66/.

Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС від 14.01.2019 надіслана позивачеві, однак, конверт повернуто без вручення /а.с.67-69/.

Позивач, вважаючи постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС від 14.01.2019 протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Щодо строку звернення до суду.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що 14.01.2019 відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС.

Вказана постанова була направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням, однак поштове відправлення повернуто на адресу відповідача "з відміткою за закінченням терміну зберігання" /а.с.67-69/.

Судом встановлено, що позивач про прийняття спірної постанови про накладення штрафу дізнався після отримання матеріалів виконавчого провадження ВП№67719190 /а.с.6-7/.

З даним позовом позивач звернувся до суду 09.08.2022.

Зважаючи, що про прийняття постанови про накладення штрафу позивач дізнався з листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 22.07.2022 №20557 /а.с.6/, суд приходить висновку, що позивачем порушений строк звернення до суду з поважних причин.

Крім того суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду, насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленимзаконом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Враховуючи обставини справи та з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд приходить висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до часини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи.

За пп.5 п.4 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 р. №84, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 (чинного на момент призначення та проведення інспекційного відвідування), інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги, що передбачено у пп.1, пп.2 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до наказу від 04.01.2019 №4П та направлення від 04.01.2019 №11 з 04 січня 2019 р. по 08 січня 2019 р. інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

За п.8, п.9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Так, під час виходу 04.01.2019 інспектора праці за місцем здійснення діяльності позивача АДРЕСА_1 , склад-магазин "Конфіскат" в ньому знаходилася адміністратор ОСОБА_2 та продавець ОСОБА_3 .

Вказане підтверджується відеозаписом інспекційного відвідування, що наявний в матеріалах справи /а.с.32/.

Інспектор представилася, пред`явила службове посвідчення, повідомила мету відвідування та надала копію направлення ОСОБА_2 уповноваженій особі позивача, що підтверджується довіреністю та підписом на копії направлення /а.с.28, 33/.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції від 04 квітня 2018 р.) органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостоївосьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першоїчетвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Частина 5 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", на яку посилається позивач у позовній заяві, у даному переліку відсутня, навіть, попри наявність інших частин ст.7 Закону.

Під час інспекційного відвідування ОСОБА_2 повідомила, що працівники працюють згідно графіку роботи на сорокагодинному робочому тижні.

На прохання надати документи, що засвідчують факт укладення трудових відносин, ОСОБА_2 надано копії чотирьох договорів про надання послуг між позивачем та громадянками: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 : від 25.12.2018 № б/н, від 25.12.2018 № б/н, від 02.01.2019 № б/н та від 02.01.2019 №б/н /а.с.34-41/.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.21 Кодексу законів про працю України (в редакції від 11 жовтня 2018 р.) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що вказано у ч.1, ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

Згідно абз.1 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" (в редакції від 17 червня 2015 р.) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Суд зазначає, що у п.1.1. договорів від 25.12.2018 № б/н, від 25.12.2018 № б/н, від 02.01.2019 № б/н та від 02.01.2019 №б/н вказано не об`єм послуг чи конкретний результат послуг, а процес праці продавця непродовольчих товарів "підбір непродовольчих товарів потенційним покупцям», тобто виконання дорученої роботодавцем роботи (трудова функція).

Робота відповідає кваліфікаційним характеристикам професії (посади) продавець непродовольчих товарів, визначеної у Класифікаторі професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 р. № 327.

З договорів не вбачається, що громадянки є підприємцями. Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (47.71) основний вид економічної діяльності саме позивача, що зазначено у виписці з ЄДРПОУ /а.с.29-30/.

З п.2.1.1. даних Договорів вбачається, що саме позивач забезпечує матеріалами (товаром) працівників: «…матеріальних цінностей Замовника…». У п.4.3. договорів містяться положення про відповідальність у разі нестачі матеріальних цінностей. У п.6.2. договорів передбачено дотримання вимог з охорони праці. У даних договорах відсутні номери розрахункових рахунків громадян для отримання оплати.

Більше того, у п.6.8. Договорів між позивачем та громадянками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 : від 25 грудня 2018 р. № б/н, від 25 грудня 2018 р. вказано про можливість укладення трудових договорів після спливу строків дії даних договорів, що також свідчить про наявність саме трудових відносин.

Цивільно-правові договори: від 25.12.2018 № б/н, від 25.12.2018 № б/н, від 02.01.2019 № б/н та від 02.01.2019 №б/н мають ознаки притаманні саме трудовим відносинам, у тому числі передбачається інтеграція працівників в організаційну структуру позивача, об`єднаних спільною метою і процесом роботи.

Твердження позивача про те, що громадянки не працювали, спростовується, у тому числі, наявністю 04.01.2019 на робочих місцях у складі - магазині позивача адміністратора ОСОБА_2 та продавця ОСОБА_3 .

Обставини інспекційного відвідування, відеозапис заходу державного контролю, свідчать про те, що позивачем допущено до роботи працівників: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлень центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача щодо порушення позивачем ст.21, ст.24 Кодексу законів про працю України, абз.1 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

В ході інспекційного відвідування 08.01.2019 ОСОБА_2 надано повідомлення про прийняття працівника на роботу /а.с.56-57/, сформоване у позивача 08.01.2019, про прийняття на роботу громадянки ОСОБА_2 згідно наказу від 08.01.2019 №2 з 09.01.2019 та прийняття на роботу громадянки ОСОБА_5 згідно наказу від 08.01.2019 №3 з 09.01.2019.

Дана обставина також свідчить про наявність саме трудових відносин між позивачем та вищезазначеними громадянками.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, що передбачено у абз.1, абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (в редакції від 11 жовтня 2018 року).

За п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (в редакції від 16 травня 2017 року) уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Керівником Управління Держпраці у Полтавській області 08.01.2019 прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ПЛ2979/154/АВ/П/ТД /а.с.63/.

Відповідно до п.4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно п.6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивача 08.01.2019 повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, призначений на 14.01.2019 о 14 год. 10 хв. що підтверджується підписом уповноваженої особи позивача ОСОБА_2 про отримання повідомлення /а.с.64/.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, що визначено у п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість.

За статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році мінімальна заробітна плата з 1 січня 4173 гривні 00 копійок.

Таким чином, штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за чотири працівника, стосовно яких скоєно порушення, складає: 4173 грн. х 30 х 4 = 500760 (п`ятсот тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, у сумі 500760,00 грн.

Щодо посилань позивача на те, що постанову накладено на іншу особу, суд зазначає що в тексті спірної постанови допущено описку щодо дати народження ОСОБА_1 , замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 » помилково зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вказана описка жодним чином не спростовує порушення вимог трудового законодавства.

Отже, постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС від 14.01.2019 прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням істотних обставин.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови слід відмовити повністю.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул.Пушкіна,119, м.Полтава, Полтавська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко