Справа № 420/10012/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10012/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОКОМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «ЛЄОКОМ» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 06.07.2022 року №37791; зобов`язати відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

В обґрунтування заяви наведено доводи щодо неправомірності оскаржуваного рішення та відсутності законних підстав для віднесення ТОВ «ЛЄОКОМ» до ризикових платників податку на додану вартість та наголошено на очевидній необґрунтованості спірного рішення.

При цьому внаслідок дії оскаржуваного рішення контрагенти позивача відмовляються співпрацювати з ним, адже вони позбавлені можливості формувати податковий кредит. У зв`язку із не реєстрацією податкових накладних позивач отримав від контрагентів відмови від подальшої співпраці, а по проведених господарських операціях контрагенти відмовляються оплачувати товари та послуги, зважаючи на відсутність реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивач знаходиться в тяжкому фінансовому становищі та позбавлений можливості оплачувати власні рахунки.

Також дія оскаржуваного рішення призводить до погіршення ділової репутації та до прямих і непрямих збитків підприємства, шляхом виставлення штрафних санкцій контрагентами.

Позивач просить врахувати і ту обставину, що спірне рішення порушує не тільки його права, а і його контрагентів, оскільки у зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних останні фактично позбавлені права формувати податковий кредит.

Особливо принциповим для позивача є той факт, що він співпрацює з контрагентами, які здійснюють постачання продуктів харчування до Збройних сил України, однак через прийняття оскаржуваного рішення контрагенти позивача припиняють співпрацю з ним, що призводить до затримок постачання продуктів харчування бійцям на передову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, ухвалену за правилами спрощеного позовного провадження, задоволено заяву про забезпечення позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що блокування позивачу, як платнику податку на додану вартість, можливості реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, фактично призводить до блокування господарської діяльності суб`єкта господарювання та обмежує товариство у його можливостях повноцінного здійснення діяльності та має негативні наслідки не тільки для позивача, а й для його контрагентів.

В свою чергу, на думку суду першої інстанції, забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головного управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати її та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив про відсутність достатніх доводів на підтвердження поданої зави про забезпечення позову.

Крім того, сама лише незгода Товариства з прийнятим рішенням не може бути розцінена судом як належна підстава для вжиття заходів забезпечення позову.

Апелянт вважає недоведеним існування очевидної загрози заподіяння шкоди правам, свободам чи інтересам позивача до ухвалення судового рішення по суті позовних вимог.

Також апелянтом зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішило спір по суті, що суперечить меті застосування ст.150 КАС України.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.ч.1,2 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії оскаржуваного рішення. Однак, передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України.

При зверненні до суду першої інстанції з позовною заявою та заявою про забезпечення позову позивач вказав, що оскаржуване рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку впливає на широке коло його взаємовідносин з контрагентами.

Завдані репутаційні втрати фактично позбавлять позивача можливості вести господарську діяльність та отримувати нові контракти, оскільки нові податкові накладні не реєструються та внаслідок господарських взаємовідносин позивачем його нові контрагенти також підпадуть під ознаки ризикового платника ПДВ.

Більш того, ТОВ «ЛЄЕОКОМ» співпрацює з контрагентами, які здійснюють постачання продуктів харчування до Збройних сил України, однак внаслідок включення позивача до переліку ризикових платників ПДВ контрагенти позивача припиняють співпрацю з ним, що призводить до затримок постачання продуктів харчування бійцям на передову.

Судова колегія визначає, що в даному випадку наявна сукупність обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України надавала суду першої інстанції обґрунтовані підстави для застосування забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

Перш за все судова колегія звертає увагу, що п.5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. №1165, унормовано, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Згідно з п.6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

З огляду на проведений системний аналіз наведених норм судова колегія констатує, що після віднесення платника податку до категорії ризикового всі без виключення складені ним податкові накладні/розрахунки коригування зупиняються, що підтверджує тезу позивача про фактичну неможливість вести господарську діяльність до часу винесення рішення у даній справі, оскільки безвибірково всі здійснені господарські операції та всі контрагенти підпадуть під дію негативних наслідків оскаржуваного рішення.

В свою чергу, судова колегія наголошує, що забезпечення позову визначеним способом не позбавляє відповідача можливості здійснювати перевірку окремо поданих податкових накладних/розрахунків коригування, тобто реалізовувати свої контролюючі функції за наявності обґрунтованих сумнівів щодо певної господарської операції.

При цьому невжиття заходів забезпечення позову очевидно істотно ускладнить виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог) в частині поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки всі вчинені до того часу господарські операції та контрагенти будуть дискредитовані, оскільки фактично мали взаємовідносини з ризиковим платником ПДВ.

До того матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване рішення впливає на контрагентів позивача, які здійснюють постачання продуктів харчування до Збройних сил України.

Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, листом ФОП ОСОБА_1 від 15.07.2022 року №1 щодо призупинення договору поставки, листів директора ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» Мешкова Геннадія від 14.07.2022 року №07/22-14 щодо вирахування 20% від загальної вартості за поставки товарів, від 22.070.2022 року №07/22-10 щодо вимушеного припинення ТОВ «НОВАЧ-ПОСТАЧ», яке є ключовим постачальником м`ясної продукції для забезпечення Збройних сил України, подальшої співпраці з ТОВ «ЛЄОКОМ» внаслідок віднесення останнього до переліку підприємств, що відповідають критеріям ризиковості (а.с. 159-161).

Підсумовуючи вище наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані позивачем підстави застосування заходів забезпечення позову знайшли своє підтвердження та у своїй сукупності доводять необхідність тимчасового зупинення дії оскаржуваного рішення від 06.07.2022 року №37791.

Окремо судова колегія наголошує, що застосування заходів забезпечення позову носить тимчасовий характер та не є вирішенням спірних правовідносин чи наданням будь-якої попередньої оцінки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

В свою чергу, наведені апелянтом рішення Верховного Суду не є релевантними до обставин даної справи, оскільки прийняті за інших фактичних обставин, тому не спростовують висновки суду першої інстанції у даній справі.

До того ж судова колегія зазначає, що на час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги по суті та скасував оскаржуване рішення від 06.07.2022 року №37791.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.