Справа № 300/8401/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8401/21 пров. № А/857/9985/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року (прийняте у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Григоруком О. Б.) в справі № 300/8401/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) щодо відмови в перерахунку її пенсії з 30.06.2021 та врахування заробітку за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату № 163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та № 19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови;

- зобов`язати відповідача провести їй перерахунок та виплату пенсії з 30.06.2021 та врахувати заробіток за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату №163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та № 19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач протиправно відмовив їй у перерахунку та виплаті пенсії з 30.06.2021, з урахуванням заробітку за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату № 163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та № 19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови, оскільки не врахував вимог Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції, прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги загалом обгрунтовує тими ж доводами, що й в позовній заяві.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 30.06.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідок про заробітну плату № 163/2 від 05.07.2021, виданою Кишинівським Поліграфкомбінатом та № 19-871 від 19.03.2021, виданою Технічним Університетом Молдови за період з 01.07.2000 по 30.09.2009 позивачка працювала у вказаних Поліграфкомбінаті і Університеті в Республіці Молдова, та отримувала заробіток, вказаний у цих довідках (а.с. 34, 35).

Позивач звернулася до відповідача з заявою від 11.10.2021, в якій просила перевірити правильність обчислення розміру пенсії, провести перерахунок пенсії з 30.06.2021 та врахувати заробіток за період 01.07.2000 по 30.09.2009, який підтверджується довідкою про заробітну плату № 163/2 від 05.07.2021 (а.с. 18).

За результатом розгляду цієї заяви, відповідач відповіддю від 08.11.2021 за № 8840-8370/Л-02/8-0900/21 повідомив про те, що пенсія позивачу призначена з урахуванням страхового стажу 41 рік та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 30.09.2009 (період роботи в Республіці Молдова занесено нулями) та за даними системи персоніфікованого обліку з березня 2010 по лютий 2011, з 01.03.2012 по 01.02.2021 та з 03.02.2021 по 09.06.2021 - 3544,03 грн (коефіцієнт заробітку - 0,38865). Враховуючи статті 8, 9 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, а саме - враховано страховий стаж в Республіці Молдова по 11.09.2009, а заробіток занесено за періоди роботи на Україні (за 2010-2021 роки) без урахування заробітної плати в Республіці Молдова (за 2000 - 2009 роки). Розмір пенсії позивача з 30.06.2021 з урахуванням страхового стажу 40 років (коефіцієнт стажу - 0,40917) та заробітної плати за період з 01.03.2010 по 30.06.2021 (коефіцієнт заробітку - 0,66659) становить 3285,83 грн, в тому числі: 2487,14 грн - розмір пенсії за віком; 176,90 грн - доплата за понаднормовий стаж 10 років; 621,79 грн - підвищення відповідно до ст.29 Закону № 1058 (а. с. 19 - 26).

На переконання позивача неврахування відповідачем заробітку за період з 01.07.2000 по 30.09.2009 в період роботи в Республіці Молдова є протиправним, порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення. З урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції покликався на те, що після переселення з Республіки Молдова позивач працювала на території України, тому відповідач обґрунтовано, з урахуванням вимог статті 9 Угоди від 29.08.1995, обчислив розмір пенсії позивача із заробітку, який позивач отримувала на території України після переселення.

Щодо доводів позивача щодо не врахування відповідачем вимог пункту 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд зазначив, що Угода між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995 є спеціальною Угодою, тому в спірних правовідносинах підлягає застосуванню Угода від 29.08.1995.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Республіка Молдова.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення розміру пенсії за даною Угодою провадиться із заробітку(доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж взаємно визнається Сторонами.

Статтею 9 Угоди від 15 квітня 1994 року визначено, що питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Відповідно до статті 2 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995, ратифікованої Україною 29.10.1996, яка набрала чинності для України 19.11.1996 (надалі - Угода від 29.08.1995), ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Статтею 5 Угоди від 29.08.1995 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Згідно статті 8 Угоди від 29.08.1995 при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію.

Відповідно до статті 9 Угоди від 29.08.1995, для громадян однієї держави, які переселились на територію іншої держави і працювали після переселення, розмір пенсії обчислюється із заробітку (прибутку) після переселення, при умові дотримання мінімально потрібного періоду праці для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії по законодавству держави переселення.

Для громадян однієї держави, які після переселення на територію іншої держави не працювали, або не відповідають умовам частини 1 цієї статті, розмір пенсії обчислюється із середньої зарплати працівника відповідної професії і кваліфікації, який зайнятий аналогічною діяльністю на час призначення пенсії тією державою, на територію якої переселились.

У разі неможливості визначення середнього заробітку у вищенаведеному порядку розмір пенсії обчислюється із середньої заробітної плати, яка склалась на час призначення пенсії на території тієї держави, куди переселився громадянин.

З наведеного видно, що положення вищезазначених міжнародних договорів, які мають рівнозначну юридичну силу, в однаковій мірі регулюють питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу, проте по різному врегульовують обчислення розміру пенсій, у зв`язку із різним підходом щодо врахування отриманої заробітної плати на території інших держав.

Оскільки норми вищезазначених міжнародних договорів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у цій справі застосуванню підлягають норми Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки вони більш сприятливі для позивачки, а не норми Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995.

Тому не врахування пенсійним органом заробітку позивача за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату № 163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та № 19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови є протиправним.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року в адміністративній справі № 300/8401/21 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 30.06.2021 та врахування заробітку за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату №163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та №19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Код , вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018) провести ОСОБА_1 (Інд.ном АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 30.06.2021 та врахувати заробіток за період з 01.07.2000 по 30.09.2009, згідно довідок про заробітну плату №163/2 від 05.07.2021, яка видана Кишинівським Поліграфкомбінатом та №19-871 від 19.03.2021, яка видана Технічним Університетом Молдови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин