Справа № 640/19762/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 ;

- скасувати відмову Міністерства внутрішніх справ України від 04 червня 2021 року, в затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ на ОСОБА_1 , затвердивши висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, право на яку має за законом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не був залучений представник закладів охорони здоров`я МВС, Міністерство внутрішніх справ України діяло всупереч нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, МВС України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта аналогічні, викладеним в суді першої інстанції, та обґрунтовані зокрема тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучалися. Відтак, апелянт вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 20 вересня 2022 року.

Від ОСОБА_1 до суду 15.09.2022 року подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві.

Наказом № 565о/с від 26 липня 2013 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ.

Під час проходження служби в ОВС отримав захворювання, що пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується постановою Медичної військово-лікарської комісії № 26/19 від 16 липня 2019 року.

06 лютого 2020 року Медико-соціальною експертною комісією було встановлено позивачу 2 групу інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС, що вбачається з Виписки Акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 425894.

Довідкою серії 12ААА № 038109 від 24 лютого 2020 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, визначено ступінь втрати позивачу працездатності у відсотках 65 %.

Позивач 27 лютого 2020 року звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у місті Києві із заявою про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС, яку Ліквідаційна комісія у сукупності з доданими до неї документами направила на адресу МВС.

Міністерством внутрішніх справ України було повернуто подану позивачем заяву на призначення одноразової грошової допомоги до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у місті Києві на доопрацювання заявнику. Рішення Міністерства внутрішніх справ України прийнято на підставі листа Департаменту охорони здоров`я МВС від 19 березня 2020 року № 8706.

17 травня 2020 року Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у місті Києві повернула позивачу всі подані документи на доопрацювання.

01 червня 2020 року позивач повторно подав заяву на повторне направлення заяв на призначення ОГД з доданими необхідними законодавчо встановленими документами та із заявою щодо усунення зазначених Міністерством внутрішніх справ України недоліків.

26 серпня 2020 року Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у місті Києві листом № 1/913-Пд сповістила позивача про повторне повернення Міністерством внутрішніх справ України поданих документів позивача на призначення ОГД на повторне доопрацювання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, рішенням по якому від 19.01.2022 у справі №640/21706/20 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, з прийняттям рішення, визначеного нормою пункту 9 зазначеного Порядку у строк, визначений цим же пунктом.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2021 у справі № 640/21706/20 МВС України 04.06.2021 року затверджено висновок.

Листом Міністерства внутрішніх справ України від 14.06.2021 «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» позивачу повідомлено, що відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням, зокрема: представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі ч.6 ст.23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII Про міліцію (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку № 850).

З аналізу викладених норм Порядку №850 вбачається, що після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №822/1579/17.

При цьому, пунктом 14 Порядку № 850 встановлено вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги.

Так, згідно з вищевказаним пунктом, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Апелянт вказує, що підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги було повідомлення про те, що поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» ОСОБА_1 для проходження МСЕК не направлявся та представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням пунктів 10, 16 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

Як вірно наголосив суд першої інстанції, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Підстави, з якої виходив відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії.

Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта стосовно того, що у позивача відсутня можливість подання окремого позову, з огляду на наявність рішення у справі №640/21706/20, яким розглянуто аналогічні вимоги з цих самих обставин та між тими самими сторони, оскільки предмет вказаних спорів є різним.

Посилання МВС України в апеляційній скарзі на наявність дискреційних повноважень відхиляються колегією суддів, оскільки згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Натомість в межах спірних правовідносин встановлені підстави саме для зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ на ОСОБА_1 , затвердивши висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , з метою належного відновлення порушеного права позивача.

Посилання апелянта на необхідність врахування при вирішення цього спору висновків викладених у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/5765/20 від 22.06.2021 року, колегія суддів вважає помилковим, оскільки рішення у згаданій справі було прийнято за інших обставин.

Відтак, доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно з приписами частини першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Однак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції допустив помилку, зазначивши про скасування відмови МВС України від 04.06.2021 року, оскільки в матеріалах справи міститься відмова в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 14.06.2021 року №1/634-Бр (а.с.41).

Разом з тим, оскільки така неточність може бути виправлена самим судом шляхом постановлення ухвали про виправлення описки, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя О.М.Оксененко