Справа № 500/2138/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2138/22 пров. № А/857/9506/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року (суддя Мандзій О.П., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 09.06.2022),

в адміністративній справі №500/2138/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ПФУ в Запорізькій області, ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якому просив: 1) визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.02.2022 №9 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, п.10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження ним військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.05.1981 по 27.11.1982 до стажу державної служби; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, п.10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 з 09.02.2022 з врахуванням виплачених сум.

Кожен із відповідачів подали свої відзив на позовну заяву, у якій не погодилися з її вимогами, просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.02.2022 №9 про відмову ОСОБА_1 у переведені з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.05.1981 по 27.11.1982 до стажу державної служби та перевести його на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з 09.02.2022. Стягнуто з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 496,20 грн. з кожного.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд при прийнятті рішення невірно застосував норми матеріального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні спірної пенсії у зв`язку відсутністю необхідного стажу. При цьому, Головним управлінням до стажу державної не враховано період служби в армії з 04.05.1981 по 27.11.1982. На підтвердження цього зазначає скаржник, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та Порядку №229 не передбачено зарахування до стажу державної служби періоду проходження військової служби в лавах армії з 04.05.1981 по 27.11.1982, а Порядок №283 скасовано, у ГУ ПФУ в Тернопільській області відсутні правові підстави для переведення позивача із пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію, що призначається відповідно до Закону України «Про державну службу».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 09.06.2022 та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду з її доводами. Вважає, що оскаржене рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, висновки суду не суперечать матеріалам справи, а тому не підлягає скасуванню. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-9), з 23.01.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22).

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1383 (а.с. 12-18) позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР з 04.05.1981 по 27.11.1982, що також підтверджується відомостями військового квитка НОМЕР_2 від 12.08.1983 (а.с. 11).

09.02.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про переведення з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по віку як державному службовцю згідно з Законом України "Про державну службу" (а.с. 20-21).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, прийнятим за принципом екстериторіальності, від 16.02.2022 №9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, оскільки на 01.05.2016 стаж віднесений до відповідних посад державних службовців складає менше 10 років, а саме 8 років 11 місяців 24 дні (а.с. 24).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 23.02.2021 року №1900-0204-8/6536 позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", оскільки на 01.05.2016 стаж віднесених до категорій посад державних службовців складає менше 10 років, а саме 8 років 11 місяців 24 дні (а.с. 23).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся з цим позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.05.1981 по 27.11.1982 підлягає зараховується до стажу державної служби. За наявності достатнього стажу державної служби, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення та його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України, також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Судом встановлено, і це не оспорюється відповідачем, що позивачем дотримано умови для призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ щодо віку та страхового стажу.

Водночас, спірним є вирішення питання щодо зарахування позивачу до стажу державної служби період проходження ним військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.05.1981 по 27.11.1982.

Пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, статтею 25 Закону №3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 (далі - Порядок №283).

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, вірно керувався Порядком №283.

Згідно із п.3 Порядку №283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що наведена у постановах від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 27.12.2019 у справі №500/2565/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом.

Таким чином, період проходження позивачем військової служби в період з 04.05.1981 по 27.11.1982 (1 рік 6 місяць 24 дні) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має необхідний страховий стаж державної служби для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, пропорційності, добросовісності та розсудливості, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

При цьому, частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у визначений судом спосіб з метою забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції таких не спростовують.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 09.06.2022 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року в адміністративній справі №500/2138/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин