Справа № 380/9892/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9892/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 45 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 серпня 2002 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року № 45, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Позивачка зазначає, що з 1980 року по 2002 рік пропрацювала на фабриці «Індтрикотаж». У 2002 році на фабриці сталась велика пожежа, внаслідок якої згоріла частина будівлі, в тому числі і бухгалтерія, у якій зберігалась трудова книжка позивачки. Внаслідок цього період її роботи з 1980 року по 2002 рік на фабриці «Індтрикотаж» не підтверджений записами у трудовій книжці.

Позивачка зверталася у різні державні архіви з питанням щодо отримання довідки про підтвердження трудового стажу за час роботи на фабриці «Індтрикотаж», однак отримувала відповіді про те, що документів фабрики у архівах немає та інформацією щодо знаходження таких документів вони не володіють. Крім того, відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2003 року у справі № 5/2341-11/26 скасовано державну реєстрацію Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж».

Разом з тим спірний період роботи позивачки на фабриці «Індтрикотаж» підтверджується двома свідками, які працювали разом з позивачкою, що відповідає пункту 18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637). При зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачка долучила весь пакет необхідних документів, зокрема: копії трудових книжок свідків, рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2003 року у справі № 5/2341-11/26, копії відповідей з державних архівів.

Таким чином, позивачка вважає, що у повному обсязі виконала вимоги пункту 18 Порядку № 637, а тому відповідач-2 безпідставно відмовив їй у зарахуванні до трудового стажу підтверджений свідками період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 лютого 2022 року на фабриці «Індтрикотаж» та як наслідок у призначенні пенсії за віком.

З огляду на викладене просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 380/5474/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області від 15 вересня 2021 року № 45 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці до страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 20 грудня 1999 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відтак, на думку відповідача-1, позивачка звернулася з цим позовом до суду з порушенням статей 160, 238 КАС України, оскільки подала позов до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, що має наслідком застосування вимог статті 238 КАС України.

По суті спору відповідач-1 зазначає, що відповідно до записів трудової книжки позивачки, витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 та інших документів, наданих позивачкою для призначення пенсії за віком, її страховий стаж становить 11 років 0 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). У зв`язку з недостатністю страхового стажу, а також з огляду на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 380/5474/22 у задоволенні позову позивачки про зарахування періодів роботи з 01 грудня 1981 року по 20 грудня 1999 року відмовлено повністю, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області правомірно прийнято рішення № 45 від 06 липня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком.

З огляду на вищенаведене в задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач-1 просить розглядати справу за участю його представника.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що, враховуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 380/5474/22 та інформацію, викладену в описовій частині цього рішення, згідно з поданими позивачкою документами для призначення пенсії за віком до страхового стажу їй не зараховано період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 лютого 2002 року. Позивачкою не подано належних документів, визначених Порядком № 637, на підставі яких можливо підтвердити стаж за період трудової діяльності з 01 грудня 1981 року по 26 лютого 2002 року. З урахуванням наявного підтвердженого страхового стажу 11 років 0 місяців 14 днів позивачка не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

З огляду на вищенаведене в задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 25 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_2 від 28 червня 2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» разом з копіями усіх долучених до неї документів.

На виконання вимог ухвали суду від 28 вересня 2022 року про витребування доказів відповідач-2 надав належним чином засвідчену копію відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 № 45, яка надійшла через канцелярію суду 12 жовтня 2022 року (вх. № 64444).

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 380/5474/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області від 15 вересня 2021 року № 45 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці до страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 20 грудня 1999 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

28 червня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії за віком позивачка долучила пакет документів, перелік яких наведений у Розписці-повідомленні від 28 червня 2022 року (зареєстровано за № 4724).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року № 45 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 з підстав відсутності у неї необхідного страхового стажу (28 років). Згідно змісту вказаного рішення період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 лютого 2002 року не зараховано до страхового стажу, оскільки «відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю відмовлено».

Уважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року № 45 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

Стосовно клопотання відповідача-1, яке зазначене у відзиві на позовну заяву, про розгляд цієї справи за участю його представника суд зазначає таке.

Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Разом з тим відповідно до пункту другого частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком, то ця адміністративна справа в силу вимог статті 263 КАС України підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За таких обставин, зважаючи на предмет позову, характер спірних правовідносин, а також, ураховуючи приписи пункту першого частини шостої статті 262 КАС України, суд доходить висновку про відсутність підстав для розгляду цієї справи з повідомленням (викликом) сторін.

Стосовно тверджень відповідача-1, викладених у відзиві на позовну заяву, про те, що позивачка звернулася з позовом до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, що має наслідком застосування вимог статті 238 КАС України суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предметом оскарження у справі № 380/5474/22, за результатами вирішення якої Львівським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 14 червня 2022 року, було рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 45 від 15 вересня 2021 року про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Способом захисту свого порушеного права позивачка визначала зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до її страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 20 грудня 1999 року.

Предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року № 45 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Способом захисту свого порушеного права позивачка визначає зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до її страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 серпня 2002 року.

Отже, предмет, а відтак й підстави позову у цій справі відрізняються від предмета та підстав позову у справі № 380/5474/22. З огляду на це суд уважає, що у межах спірних правовідносин позивачка звернулася до суду з новим позовом (нові предмет та підстава позову), під час вирішення якого обов`язок суду полягатиме у наданні правової оцінки вже новим обставинам, а також рішенню відповідача-2 про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 з урахуванням цих обставин.

З огляду на викладене у цій справі відсутні підстави для застосування до позовної заяви позивачки вимог статті 238 КАС України, тому доводи відповідача-1 у цій частині суд відхиляє.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, необхідними умовами для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 є досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку (60 років) та наявність у такої особи необхідного страхового стажу (не менше 28 років з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року).

Визначення поняття страхового стажу та періоди, з яких складається страховий стаж, наводить стаття 24 Закону № 1058.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом першим частини другої цієї ж статті визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058 (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. У разі коли трудова книжка відсутня трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у позивачки відсутня трудова книжка з відповідними записами про її роботу за спірний період з 01 грудня 1981 року по 26 серпня 2002 року.

Таким чином, відповідно до вимог абзацу 2 пункту 1 Порядку № 637 трудовий стаж позивачки за вказаний період повинен встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з актом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 грудня 2021 року № 12 про відсутність Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж» за місцем реєстрації головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи № 3 Управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області встановлено, що за адресою м. Дрогобич, вул. Купальська, 25 приміщення закрите; Державно-комунальне підприємство «Індтрикотаж» господарської діяльності не проводить; за даними картки реєстрації платника: ознака не платник.

Відповідно до архівної довідки від 14 листопада 2019 року № 3.6/148 архівний відділ Дрогобицької райдержадміністрації повідомляє, що документи з кадрових питань (побутового складу) Дрогобицького комбінату побутового обслуговування на державне зберігання до архівного відділу райдержадміністрації не надходили, а тому надати довідку про стаж роботи у вказаній установі неможливо.

У листі від 13 грудня 2021 року № 3.6/39 «Про надання інформації» архівний відділ Дрогобицької райдержадміністрації повідомляє, що документи з кадрових питань (особового складу) Дрогобицького державно-комунального підприємства «Індтрикотаж» для державного зберігання до архівного відділу не надходили, а тому надати довідку про підтвердження трудового стажу неможливо.

У листі від 21 лютого 2020 року № 3/6 «Про надання інформації» відділ міського архіву Трускавецької міської ради повідомляє, що документи з кадрових питань (особового складу) Трускавецької фабрики індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» на зберігання до відділу міського архіву Трускавецької міської ради не передавались і не надходили, у зв`язку з цим надати довідку про підтвердження трудового стажу немає можливості.

У листі від 01 квітня 2022 року № 803/01-36вих Державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації повідомляє, що надати архівні довідки про стаж праці ОСОБА_1 за періоди з 01 грудня 1981 року по 08 липня 1991 року та з 09 липня 1997 року по 26 серпня 2002 року неможливо, оскільки документи з кадрових питань (особового складу) Трускавецької фабрики індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» та Дрогобицької фабрики індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» на зберіганні в архіві не містяться. Інформацією про місцезнаходження документів архів не володіє.

У листі від 13 грудня 2021 року № Р-488/03-9 «Про надання інформації» Відділ міського архіву виконавчого комітету Дрогобицької міської ради повідомляє, що документи з кадрових питань (особового складу) Дрогобицького державно-комунального підприємства «Індтрикотаж» для зберігання до архіву не надходили, у зв`язку з чим надати довідку про підтвердження трудового стажу немає можливості.

В інформаційному листі-відповіді від 15 лютого 2021 року № Р-272/07-12 Державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації повідомляє, що документи Трускавецької фабрики індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» на зберігання до Державного архіву Львівської області не надходили, тому надати довідку про стаж роботи неможливо. Інформацією про місцезнаходження документів вищезгаданого підприємства архів не володіє.

Отже, відсутність архівних даних про спірний стаж роботи позивачки підтверджується наявними у матеріалах справи листами (архівними довідками) архівних установ від 14 листопада 2019 року № 3.6/148, від 13 грудня 2021 року № 3.6/39, від 21 лютого 2020 року № 3/6, від 01 квітня 2022 року № 803/01-36вих, від 13 грудня 2021 року № Р-488/03-9, від 15 лютого 2021 року № Р-272/07-12, а неможливість отримати документи про наявний стаж роботи за місцезнаходженням Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж» встановлена актом від 24 грудня 2021 року № 12.

У такому випадку пунктом 2 Порядку № 637 визначено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі при дотриманні таких взаємопов`язаних умов:

- відсутність документів про наявний стаж роботи (п. 17 і п. 18 Порядку № 637);

- неможливість одержання вказаних документів у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями (п. 17 Порядку № 637);

- неможливість одержання вказаних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (п. 18 Порядку № 637).

Як вже зазначено вище у позивачки відсутні документи про наявний стаж роботи за спірний у цій справі період.

В той же час головним спеціалістом відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Бонк Ольгою Миколаївною складено Акт підтвердження стажу роботи у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» та Дрогобицькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж».

В результаті опитування свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено таке:

- свідок ОСОБА_3 вказує, що працювала разом з ОСОБА_1 в Трускавецькій фабриці «Індтрикотаж» з 01 грудня 1981 по 26 серпня 2002 року (в тому числі у Дрогобицькій фабриці «Індтрикотаж»);

- свідок ОСОБА_4 вказує, що працювала разом з ОСОБА_1 в Трускавецькій фабриці «Індтрикотаж» з 01 грудня 1981 по 20 грудня 1999 року (в тому числі у Дрогобицькій фабриці «Індтрикотаж»).

На підставі проведеного опитування і згідно поданих документів, а саме трудових книжок колишніх працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» з наступним переведенням у Дрогобицьку фабрику індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» з 01 грудня 1981 року по 26 серпня 2002 року.

У позовній заяві позивачка стверджує про неможливість одержання документів про наявний стаж роботи у зв`язку з ліквідацією Дрогобицької фабрики «Індтрикотаж» (в подальшому перейменована на Дрогобицьке державно-комунальне підприємство).

На підтвердження вказаної обставини разом із заявою про призначення пенсії за віком позивачка долучила рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2003 року у справі № 5/2341-11/216, яким вирішено скасувати державну реєстрацію Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж».

За таких обставин суд висновує, що позивачкою доведено умови, при наявності яких її стаж роботи за спірний у цій справі період може бути встановлений на підставі показань свідків відповідно до положень пункту 18 Порядку № 637.

Натомість відповідач-2, відмовивши позивачці у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01 грудня 1981 року по 26 лютого 2002 року, як на підставу для відмови покликався лише на те, що «відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю відмовлено».

З цього приводу суд відзначає, що у рішенні від 14 червня 2022 року у справі № 380/5474/22 суд вказав, що позивачка не надала доказів на підтвердження факту пожежі, яка сталася у Дрогобицькій фабриці «Індтрикотаж» (в подальшому перейменована на Дрогобицьке державно-комунальне підприємство) у 2002 році. У зв`язку з цим суд погодився з доводами відповідача-2 про те, що позивачкою жодним документом не підтверджено знищення (втрату) трудової книжки внаслідок пожежі.

Також суд не взяв до уваги докази, долучені до відповіді на відзив, зокрема, рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2003 року № 5/2341-11/216 про скасування державної реєстрації Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж», оскільки такі не були подані до територіального управління Пенсійного фонду України при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком та, відповідно, не враховувались при прийнятті оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного суд у вказаному рішенні дійшов висновку про те, що позивачкою не доведено умов, при наявності яких її стаж роботи може бути встановлено на підставі показань свідків відповідно до пункту 17 чи пункту 18 Порядку № 637.

Однак за обставин цієї справи відповідач-2 мав у своєму розпорядженні як рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2003 року у справі № 5/2341-11/216 про скасування державної реєстрації Державно-комунального підприємства «Індтрикотаж», так і Акт підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» та Дрогобицькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж», оскільки такі були долучені разом із заявою про призначення пенсії, а відтак повинен був їх врахувати (надати їм належну оцінку) при вирішенні питання щодо встановлення наявного у позивачки страхового стажу відповідно до вимог пункту 18 Порядку № 637.

В контексті цього суд уважає за необхідне також звернути увагу на те, що абзацом третім частини першої статті 44 Закону № 1058 унормовано, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Абзацом першим пункту 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте у спірному випадку відповідач-2 не дотримався вимог наведеної норми Порядку № 22-1, оскільки не розглянув усі подані позивачкою документи, а відмовивши їй у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу лише покликався на рішення суду у справі № 380/5474/22, в якому надана правова оцінка обставинам, які хоч і пов`язані з позивачкою, однак є відмінними від тих, що мають місце у цій справі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач-2 не врахував усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому вказане рішення відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України не може вважатися таким, що прийняте обґрунтовано.

З огляду на наведене таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити повністю.

Щодо позовної вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з 01 грудня 1981 року по 26 серпня 2002 року суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі й поданих вперше.

При цьому суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на зарахування до страхового стажу періодів роботи та як наслідок на призначення пенсії.

Оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач-2 безпідставно не врахував усіх обставин, які мали значення для його прийняття, що стало наслідком незарахування окремого періоду трудової діяльності позивачки до страхового стажу, то суд уважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки буде зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на наведене цю позовну вимогу належить задоволити частково.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з цим позовом до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 992,40 грн.

Докази понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн в матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10002) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2022 року № 45 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 992,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.