Справа № 761/16144/22
Суддя: Саадулаєв А. І.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/603/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

У серпні 2022 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із даною позовною заявою, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Саадулаєву А.І.

Предметом позову є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2022 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, визначено відповідачу строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін - відмовлено повністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.07.2022 року о 10:00:44 годині відповідач виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5647492, яка була направлена позивачу рекомендованим поштовим листом з ШКІ 212 з порушенням встановленого ч.1 ст.285 КУпАП триденного строку тільки 01.08.2022 року та отримана позивачем 04.08.2022 року. Оскаржувана постанова від 22.07.2022 року винесена відповідачем безпідставно, з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Крім того, оскаржувана постанова від 22.07.2022 року прийнята з порушенням ч.2 ст.77 КАС України та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, є необґрунтованою, прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без врахування відзиву та електронних доказів - за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до винесеної постанови інспектором роти №5 батальйону №2 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Крижановським Олексієм Леонідовичем 22.07.2022 о 09 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засоб «SKODA KODIAQ», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 95Б, не виконала вимоги дорожнього знаку 4.1 та 3.2 без підстав, які дозволяють відступити від вимоги дорожнього знаку, чим порушила п. 8.4 в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122КУпАП.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора з місця зупинки, 22.07.2022 о 09 год. 50 хв., екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб «SKODA KODIAQ» д.н.з. « НОМЕР_1 », який здійснив поворот, порушивши вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо" та дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», по вул. Жилянській в м. Києві. Після чого, інспектором було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4. (а) ПДР, було роз`яснено положення статті 268 КУпАП. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, інспектор, керуючись законом та правосвідомістю, і розгляду справи про адміністративне правопорушення постановив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., що в межах санкції даної статті.

Законність та обґрунтованість самої постанови, дій відповідача щодо винесення цієї постанови, є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Разом з тим п. 1.1 ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. згідно із п. 1.3 ПДР.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР, зазначає, що особи, які порушують ПДР. несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 8.4 в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у відповідача відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В підтвердження вчинення правопорушення, відповідач, як суб`єкт владних повноважень додав до відзиву копії відеофіксації, з яких вбачається, що транспортний засіб порушивши вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо" та дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», по вул. Жилянській в м. Києві, а тому, суддя має достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин на яких ґрунтується притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суддя вважає необхідним зазначити, що як вбачається з відеозапису нагрудної камери, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , остання не заперечувала порушення нею вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо" та дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» ПДР України, просила застосувати до неї усне зауваження та зазначила, що має підстави, які дозволяють відступити від вимоги дорожнього знаку, також неодноразово наголошувала про те, що вона є адвокатом та приїхала по службовій необхідності на зустріч з клієнтом.

Також, інформація, що ОСОБА_1 є адвокатом, підтверджується з реєстру адвокатів України.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було запропоновано викликати адвоката за місцем вчинення правопорушення, проте ОСОБА_1 не використала своє право на виклик адвоката, крім того, як зазначалось вище, неодноразово зазначала, що є адвокатом.

Суддя кретично оцінює заяву представника позивача про розгляд справи без врахування відзиву та електронних доказів, з огляду на те, що відповідач подав відзив у встановлений в ухвалі суду строк, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, з якої вбачається, що судом було направлено відповідачу ухвалу суду 02.09.2022 року о 16:50 год., документ доставлено до електронної скриньки 02.09.2022 року о 17:50 год., тобто вважається, що документ доставлений наступного робочого дня 05.09.2022 року, що відповідає приписам ч.2 ст.127 КАС України. Крім того, повноваження представника відповідача підтверджуються наявною в матеріала справи копією довіреності №1575/41/11/01-2022 від 21.01.2022 року. Також, суддя критично ставиться до посилань представника позивача про порушення відповідачем порядку подання копій електронних доказів та порядку направлення копій відзиву позивачу, та вважає їх юридично неспроможними, у зв`язку із чим, суддя відхиляє дані посилання представника позивача.

Суддя, оцінюючи дії інспектора патрульної поліції, щодо відмови у відкладенні розгляду справи, вважає необхідним зазначити, що у разі подання клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, КУпАП не зобов`язує особу, яка розглядає справу, відкласти розгляд справи, а в залежності від обґрунтування клопотання задовольняє або відмовляє в його задоволенні.

Матеріали вказаної адміністративної справи містять належні докази для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані на, підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами: доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення правил дорожнього руху є складовою частиною виконання інспектором Управління патрульної поліції своїх обов`язків, крім того, відповідачем доведено правомірності накладення адміністративного стягнення, а тому, суддя дійшов висновку про підставність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5647492 від 22.07.2022 рокута накладення адміністративного стягнення в розмірі 340,00 грн.

Враховуючи, що не було встановлено протиправність дій інспектора Управління патрульної поліції в м.Київ старшого лейтенанта поліції Крижановського О.Л. щодо винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 122, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,:

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: