Справа № 185/8279/22
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8279/22
Провадження № 2-а/185/60/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача Асотської О.В., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області, адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В

Позивач Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина російської федерації.

В обґрунтування позову зазначає, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ російської федерації НОМЕР_1 виданий 02.01.2013 ВУФМС 372 рф, на строк дії до 02.01.2018, прибув на територію України 30.05.2014 у приватних справах та з того часу територію України не полишав, до органів міграційної служби України для оформлення свого законного перебування на території України не звертався чим порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Ухвалою суду від 07.10.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що перекладача не потребує, оскільки розуміє Українську мову, звернутись за правовою допомогою йому не потрібно.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено наступне. Громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ російської федерації НОМЕР_1 виданий 02.01.2013 ВУФМС 372 рф, на строк дії до 02.01.2018, прибув на територію України 30.05.2014 у приватних справах та з того часу територію України не полишав, до органів міграційної служби України для оформлення свого законного перебування на території України не звертався чим порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.Відповідач прибув у приватних справах на територію України через пункт пропуску «Козача Лопань» за паспортним документом громадянина російської федерації для виїзду за кордон 64№ НОМЕР_2 виданого 02.01.2013 ВУФМС рф 372 строком дії до 02.01.2018 року, що підтверджується наявним штампом про перетин кордону у закордонному паспорті Відповідача.

Таким чином, Відповідач вважається іноземцем, який перетнув кордон України у напрямку в`їзд відповідно до ч. 16 ст.4 вказаного вище Закону, який гласить, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.Отже, згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, Відповідач мав право тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

28.06.2022 співробітники ГУНП в Дніпропетровській області, перевіряючи документи мешканців міста, виявили Відповідача. Для перевірки законності його знаходження в Україні, співробітниками ГУНП Відповідача було запрошено до приміщення Павлоградського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області.

Під час перевірки встановлено, що Відповідач ухилився у 2014 році від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування тобто, граничний термін перебування Відповідача на території України сплинув ще у вересні 2014 року.

З клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України Відповідач не звертався, що встановлено перевіркою у Єдиній інформаційно-аналітичній системі управління міграційними процесами у інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців», виключно за допомогою якої ДМС України з квітня 2019 року здійснює прийом іноземців та осіб без громадянства з надання всіх адміністративних послуг, у тому числі - з продовження терміну перебування в Україні.

Таким чином, Відповідач порушив правила перебування іноземців на території України та вимоги ст.9, ст.4 Закону.

Ураховуючи викладене, з метою забезпечення виконання положень ст.26 Закону вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни Відповідача та зобов`язати його покинути територію України у термін до 27.07.2022.

Відповідачу було оголошено рішення про примусове повернення, взято зобов`язання не пізніше 27.07.2022 залишити територію України та ознайомлено з вимогами ст.30 Закону, щодо примусового видворення у разі ухилення від виїзду за межі території України у визначений строк, про що свідчать відповідні підписи Відповідача у Рішенні № 8 про примусове повернення.

Також, 28.06.2022, за порушення правил перебування в Україні, а саме: після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, Відповідач ухилився від виїзду з України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.203 КУпАП, щодо нього було складено Протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003491 та Постанова про накладання адміністративного стягнення ГІН МДН 003483, якою на Відповідача накладено мінімальне адміністративне стягнення (передбачене за цією статтею), у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, яке Відповідачем 13.07.2022 сплачено.Відповідно до наданого письмового пояснення Відповідача від 28.06.2022, він прибув на територію України у 2014 році до матері, громадянки України, яка мала похилий вік та потребувала догляду. Необхідністю постійного догляду за матір`ю Відповідач виправдовує неможливість звернення до відповідних органів України для узаконення свого перебування в Україні. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати Відповідача померла, інших родичів в Україні він не має.

Таким чином, з 2014 року Відповідач не легалізував своє перебування на території України, чим грубо, протягом тривалого часу порушував законодавство України про правовий статус іноземців України та осіб без громадянства, чим посягав на встановлений порядок державного управління та систему суспільних відносин, що забезпечують нормальну діяльність державних інституцій в сфері управління, а також на встановлені норми та правила поведінки у цій сфері.

Відповідно до Службової записки відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 19.08.2022 гр. російської федерації ОСОБА_1 з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не звертався. Інформація щодо визнання Позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

Також, згідно даних Єдиної інформаційно-аналітичної системі управління міграційними процесами у інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців», Відповідач посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувався.Дії Відповідача протягом тривалого терміну порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»: не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього), у Відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у Відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів.

Відповідач не виконав Рішення щодо його примусового повернення (яке прийнято без заборони в`їзду), не зважаючи на надане Відповідачем зобов`язання не пізніше 27.07.2022 залишити територію України самостійно.

Відповідач вважається іноземцем який нелегально перебуває на території України, упродовж тривалого часу порушуючи міграційне законодавство, іноземцем який не виконав рішення щодо його примусового повернення, а отже станом на теперішній час у Відповідача відсутні законні підстави для звернення щодо легалізації свого перебування на території України, оскільки відповідно до чинного законодавства України, для звернення іноземець повинен знаходитись на території України на законних підставах.

Відповідач, до теперішнього часу не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, що є підставою для примусового видворення з України іноземця передбаченою положеннями ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

У відповідності до п.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому, ч.1 ст.288 КАС України визначено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Аналізуючи приписи ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд дійшов висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення. Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято та останній не залишив територію України у встановлений цим рішенням строк, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

В процесі судового розгляду встановлено, що законних підстав для подальшого перебування на території України не має. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Зі слів відповідача, з відповідними заявами до працівників ДМС України він не звертався. Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, останній ухилявся та ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України.

Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.5 ст.288 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.371 КАС України слід допустити негайне виконання рішення суду про примусове видворення іноземця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 288, 289 КАС України, суд, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

У Х В А Л И В

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін