Справа № 640/9728/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Київ № 640/9728/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві, щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31,12.2016, результати якої були оформлені актом від 29.05.2018 № 2457/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 647175,61 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2018 року про застосування до ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі - 170,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2018 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі - 510,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем військовий збір у загальному розмірі 53931,30 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки акт перевірки та процедура її проведення містять значні порушення та помилки, а встановлені її результатом та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями порушення не мають місця, оскільки ґрунтуються не на фактичних обставинах та є непідтвердженими, зокрема, і в частині того, що під додатковим благом розуміється лише сума основного боргу (кредиту) і не включає проценти, комісії, штрафні санкції, прощені, анульовані кредитором.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.11.2020 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказав на те, що в порушення вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, позивачем не включено до оподаткованого доходу за 2016 рік суму боргу, прощену (анульовану) АТ "ОТП Банк", чим занижено суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету та військового збору. Відтак, висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Представник відповідача також вказав на відсутності порушень процедури призначення та проведення перевірки, дефектності акта перевірки не встановлено.

18.08.2020 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що покладені в основу відзиву на позовну заяву доводи та обставини податкового органу, є непідтвердженими та помилковими та не спростовують аргументів позивача, відображених у позовній заяві.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 08.05.2018 № 8163, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного Управління ДФС у м. Києві Захарченко Наталією Олександрівною, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу, як додаткове благо, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «ОТП БАНК» () фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 29.05.2018р. № 2457/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 та встановлено порушення вимог:

п. 179.1 ст. 179 розділу IV Кодексу з урахуванням п.п.49.18.4 п. 49.18 ст.49 Кодексу, не подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2016 рік;

п.п. «а» п. 176.1 ст.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

п.п.168.2.1 п.168.1 ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Кодексу, не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2016 рік у сумі 2876336,04 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 517740,49 гривень;

п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 рік у сумі 43145,04 гривень.

Позивач вважає дії відповідача по проведенню перевірки протиправними, а вказані податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

У п. 79.2 ст. 79 ПК України (у редакції, чинній на момент призначення та проведення перевірки) зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, за ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Тож, документальна позапланова невиїзна перевірка платника проводитися посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом досліджено, що копію наказу від 08.05.2018 № 8163 та копію повідомлення від 10.05.2018 № 21948/М/26-15-42-02-27, разом з повідомленням про вручення було направлено засобами поштового зв`язку 11.05.2018 (ідентифікатор поштового відправлення 480) на адресу позивача: АДРЕСА_1 . (а.с. 113-114) Таким чином, відповідач своїми діями, а саме надіслання позивачу наказу перевірки не порушив норми Податкового кодексу України. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як визначено аналізованими законодавчими приписами, для початку невиїзної документальної позапланової перевірки достатньо самого факту направлення платникові податків копії наказу про призначення перевірки та повідомлення про її вручення. При цьому, факт отримання відповідних документів платником податку не впливає на виникнення у контролюючого органу компетенції на фактичне проведення перевірки.

За змістом п. 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

У свою чергу, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Як визначено у пункті 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Згідно із положеннями підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Між тим, фізична особа, зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (п. 179.7 ст. 179 ПК України).

Відповідно до підпункту 165.1.29 пункту 165.1 статті 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, саме: основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, сума, яка отримується платником податку внаслідок продажу права вимоги на депозит, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти. До загального річного оподатковуваного доходу платника податку, який придбав право вимоги на такий депозит (вклад), включається позитивна різниця між сумою коштів, отриманих у результаті реалізації права вимоги, та вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого депозиту (вкладу). У разі нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу права вимоги на депозит нотаріус повідомляє контролюючий орган про такий договір у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДФС України в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 платник податків - фізична особа ОСОБА_1 отримав дохід у сумі 2876336,04 грн. за ознакою доходу 126. Відповідно довідника ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форма 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 під ознакою доходу « 126» відображається дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо.

Під час проведення перевірки, податковим органом встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в 2016 році відповідно даних ЦБД ДРФО ДФС України мав взаємовідносини з АТ «ОТП БАНК» () та отримав оподатковуваний дохід, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, що підтверджується інформацією АТ «ОТП БАНК» (лист від 23.06.2017 № 01-05-19-6/2270-БТ).

Фізичній особі ОСОБА_1 було направлено лист ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2017р. № 5588/М/26-15-13-04-14 щодо виконання обов`язку подання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік та декларування доходу, як додаткове благо.

Так, АТ «ОТП БАНК» () відповідно до вимог п. п. «б» п. 176.2 ст. 176 Кодексу, та дотримуючись порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, подано до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за III кв, 2016р., в якому відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу - 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 в загальній сумі 2876336,04 гривень.

На лист ГУ ДФС у м. Києві від 13.06.2017 року № 16135/10/26-15-13-04-16, АТ «ОТП БАНК» () направив відповідь листом від 23.06.2017№ 01-05-19- 6/2270-БТ (вх.№ 30401/10БТ від 17.07.2017), в якому підтвердив інформацію. зазначену в податковому розрахунку за формою № 1-ДФ щодо отриманого доходу ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого п. п. «д» п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, шляхом укладення додаткового договору про прощення боргу та повідомив платника податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу.

Отже, факт того, що анульована (прощена) банком сума заборгованості позивача є сумою по основному боргу (кредитом) підтверджується АТ "ОТП Банк" та відомостями податкового розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником, як додаткове благо. Натомість, позивач, заперечуючи вказані обставини, жодним чином їх не спростовує належними та допустимими доказами, а лише вказує свої доводи з цього питання.

Відповідно до норм п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу (в редакції, чинної до 31.12.2016р.), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно змісту п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 Кодексу, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

З наведеного слідує, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не було включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага у сумі 2876336,04 грн., які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб з таких доходів, чим порушено вимоги п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Кодексу.

Відповідно до положень п. 179.1 ст. 179 Кодексу, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

За вимогами п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу, податкові декларації платників податків подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Також, на лист ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2017 № 5588/М/26-15-13-04-14 про подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік та декларування доходу, отриманого, як додаткове благо, фізичною особою ОСОБА_1 відповідь та інформація не надані.

Тож, в порушення вимог п. 179.1 ст. 179 розділу IV Кодексу, з урахуванням п.п.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Кодексу, ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до приписів п. п. «а» п. 176.1 п.176 Кодексу, платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форма такого обліку та порядок його ведення затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 року № 794 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», який був чинний в 2016 році.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно норм п. 44.3 ст. 44 Кодексу, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, чим порушено вимоги п. п. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Кодексу.

Перевіркою встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 не задекларовано загальний річний оподатковуваний дохід за 2016 рік, отриманий у вигляді додаткового блага у сумі 2876336,04 грн., в податковій декларації про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з таких доходів.

Відповідно до змісту п. 167.1 ст. 167 Кодексу, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Тож, розрахунок податку на доходи фізичних осіб ПДФО складає за ставкою 18% = 2876336,04*18% = 517740,49 гривень.

В порушення п.п.168.2.1 п.168.1 ст. 168 ПК України, з урахуванням вимог п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, ОСОБА_1 не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 в сумі 517740,49 грн. з отриманого доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором АТ «ОТП БАНК» ().

Згідно з вимогами п. п. 1.2 п. 16 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Кодексу, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно вимог п. п. 1.3 п. 16і Підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Кодексу, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Перевіркою визначення оподатковуваного доходу встановлено отримання доходу фізичною особою ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором АТ «ОТП БАНК» (), що підлягає обов`язковому декларуванню за 2016 рік, на загальну суму 2876336,04 грн., що призвело до заниження військового збору за 2016р., що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 43145,04 гривень. Тому, розрахунок військового збору складає: 2876336,04 х 1,5% = 43145,04 гривень.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 занизив та не перерахував до бюджету військовий збір за 2016 рік в розмірі 43145,04 грн., чим порушив вимоги п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Кодексу.

Згідно з п. 8 підрозділу І розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, з наведеного слідує, що не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прошена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, оскільки банком було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (пічного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абз. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Також слід зазначити, що пунктом 44.6 ст. 44 ПК України, встановлено, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду питання про прийняття рішення.

Відповідно до вимог, встановлених абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПК України, протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Разом з тим, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до норм п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Позовні вимоги в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції в сумі 170 грн. за не подачу декларації, задоволенню не підлягають, адже у випадку отримання позивачем оподатковуваного доходу у вигляді прощення заборгованості по тілу кредиту, останній був зобов`язаний подати податковому органу відповідну податкову декларацію.

Підсумовуючи вищевикладене, прийняті на основі акта перевірки оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення, якими застосовано штрафні (фінансові) санкції є правомірними та скасуванню не підлягають.

Щодо посилання позивача на те, що не він пам`ятає про обставини повідомлення його банком про необхідність сплати податків із суми прощеного боргу, суд зазначає, що такі доводи не є підставою для їх прийняття та врахування, а за відсутності належного їх підтвердження, слідує, що «ОТП Банк» дотримано умови, з якими положення підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

У частині доводів сторони позивача про допущення порушення процедури проведення перевірки та фіксації її результатів, суд зазначає, що не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, але їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави. Так, позивач наголошує на тому, що в акті перевірки зазначено, що платник податків ОСОБА_2 проінформований про проведення перевірки, однак, суд вважає, що вказане є технічною помилкою та не впливає на результат, адже навіть з помилковим зазначенням в одній з його частин (п. 1.2) в акті перевірки неправильного прізвища, за ним вказаний правильний РНОКПП позивача, що дає змогу його ідентифікувати. Надалі прізвище та ініціали вказані правильно. Також, посилання позивача на інші технічні описки/помилки в акті перевірки, на переконання суду, не спростовують суті висновків акта перевірки та не є підставою для анулювання таких висновків по суті встановлених порушень.

Доводи позивача щодо неправильного визначення податковим органом бази оподаткування, не знайшли свого документального підтвердження та є припущеннями.

Процедурних порушень зі сторони контролюючого органу, які б призвели до визнання результатів перевірки протиправними, судом не встановлено, тому, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача, щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31,12.2016, результати якої були оформлені актом від 29.05.2018 № 2457/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 , є необґрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, не підлягають задоволенню.

Судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда