Справа № 200/4412/22
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду

13 жовтня 2022 року Справа №200/4412/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2022 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокат Тарасов А.В., представник позивача ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), про

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 12.02.2016 до 01.11.2016 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 12.02.2016 до 01.11.2016 - січень 2008 року;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 12.02.2016 до 01.11.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць);

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016.

26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

26 вересня 2022 року виділений в самостійне провадження позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ).

26 вересня 2022 року позовна заява залишена без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з вимогою щодо виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Представником позивача адвокатом Тарасовим А.В. на усунення недоліків позовної заяви подана заява про поновлення процесуального строку.

Пропуск строку звернення до суду представник позивача обґрунтовує тим, що в кінці січня 2022 року позивачу стало відомо, що можливо під час проходження військової служби в зазначені періоди індексація грошового забезпечення обчислювалася відповідачем протиправно. 20.01.2022 до відповідача була надіслана заява про надання ОСОБА_1 відповідної інформації. Відповідь №155 відповідачем було надіслано 01.02.2022.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду про те, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно зберігається і після звільнення з військової служби шляхом подання особою заяви (рапорту), строк звернення до суду з позовом обчислюється не з дня звільнення зі служби, а з дня отримання особою відповіді на таку заяву (рапорт). Про порушення права, позивачу стало відомо з моменту отримання відповіді від відповідача. Після отримання відповіді 22.02.2022 поштовим відправленням з повідомлення про отримання на адресу Донецького окружного адміністративного суду відправлено позов, що підтверджується поштовою накладною №033 від 22.02.2022.

Оскільки інформації про розгляд зазначеного позову, процесуальних документів позивачу тривалий час від суду не надходило, 03.09.2022 було відправлено запит на адресу суду про стан розгляду справи. Відповідно до відповіді Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2022 за автоматизованими даними суду у КП «Діловодство спеціалізованого суду» станом на 14.09.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) не зареєстрований. Цей факт свідчить про те, що у зв`язку з проведенням бойових дій на території України з 24.02.2022 поштове відправлення не було доставлене на адресу суду.

ОСОБА_1 впродовж всього часу проходить військову службу поза місцем проживання за частковою дислокацією військової частини, у якій він проходить військову службу, в зонах активних бойових дій, що також ускладнює йому доступ на своєчасне звернення до суду.

Отже, строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Оцінюючи доводи позивача, які наведені в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

За правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 та від 26 травня 2021 року у справі №380/5093/20, строк звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно є спеціальним строком звернення до суду, який установлений частиною 5 статті 122 КАС України, І ДОРІВНЮЄ ОДНОМУ МІСЯЦЮ.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та законних інтересів. Отже законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

У свою чергу поняття «особа повинна» потрібно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені, про що вказано у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 справа № 340/1019/19.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції на день звернення позивача), особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з військової служби 01 листопада 2016 року.

Як зазначив сам позивач, до відповідача він звернувся 20 січня 2022 року, тобто через п`ять років та три місяці з дати звільнення. При цьому, позивач не надав доказів того, що він подав заяву (рапорт) про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. З відповіді Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) №155 від 01 лютого 2022 року вбачається, що позивач звертався до командування військової частини з питання індексації грошового забезпечення.

З наведеного вбачається, що позивач повинен був дізнатися про невиплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з дня його виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ). Отримання позивачем листа відповідача від 01 лютого 2022 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після звільнення.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд вважає за необхідне вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 06.03.2019 (справа №805/1985/18-а), від 04.09.2019 (справа №826/14779/15).

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що строк звернення до суду з позовом обчислюється не з дня звільнення зі служби, а з дня отримання особою відповіді на заяву (рапорт) про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

За усталеною судовою практикою на день виключення зі списків особового складу військової частини з військовослужбовцем мають бути повністю проведені усі необхідні розрахунки, навіть за умови відсутності заяви (рапорту) про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Отже, строк звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно слід обчислювати з дня виключення позивача зі списків особового складу військової частини, а причини, якими позивач обґрунтовує пропуск строку звернення до суду не є поважними.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Оскільки підстави, якими позивач обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду, є неповажними, позовна заява в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статті 2, 5, 118, 120, 122, 123, 171, 240, 248, 251, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені представником позивача адвокатом Тарасовим А.В. в заяві про поновлення процесуального строку, визнати неповажними.

Заяву про поновлення строку звернення до суду залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 12.02.2016 до 01.11.2016, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, особа має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала постановлена, складена та підписана 13 жовтня 2022 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Циганенко