Справа № 280/1666/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
16 вересня 2022 року о 10 год. 55 хв.Справа № 280/1666/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чернової Ж.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковацького В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сердюченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, оформлене актом огляду МСЕК від 04.08.2021 №181;

зобов`язати відповідача встановити позивачу інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, безстроково.

Ухвалою суду від 03.02.2022 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 02.03.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан. 28.02.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів був виданий наказ №11 Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану, яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду в період з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022 № 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22 строк дії наказу від 28.02.2022 № 11 Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану продовжений до 06.05.2022 включно.

З 10.05.2022 розгляд адміністративних справ в Запорізькому окружному адміністративному суді відновлено.

Ухвалою суду від 25.05.2022 відкладено підготовче засідання на 23.06.2022.

Ухвалою суду від 23.06.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2022.

07.07.2022 протокольною ухвалою відкладено розгляд справи до 15.09.2022.

15.09.2022 протокольною ухвалою у судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2022.

В судовому засіданні 16.09.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проходження військової служби стан здоров`я позивача значно погіршився, що підтверджується службовою характеристикою, медичною документацією закладів МОЗ України. Відповідно до свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021 захворювання позивача пов`язані із захистом Батьківщини, визнано обмежено придатним до військової служби. В подальшому, 22.06.2021 комісією Обласного МСЕК №3 було вирішено, що для встановлення групи інвалідності позивачу медичних показань недостатньо. З 07.07.2021 по 15.07.2021 позивач проходив обстеження в ДУ «Українській державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України». Після проведення обстеження, комісією МСЕК було відмовлено позивачу у визнанні його особою з інвалідністю.

Позивач вважає рішення протиправним, оскільки має стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, пов`язаними із захистом Батьківщини, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі його працездатності, які потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Крім того, зазначено, що позивачу не було належним чином проведено обстеження та не взято до уваги його скарги на стан здоров`я під час проведення огляду МСЕК від 04.08.2021 №181. З акту огляду МСЕК від 04.08.2021 №181 не вбачається, що комісія прийняла до уваги виписку з медичної картки стаціонарного хворого №3022 обстеження, проведеного у ДУ «Українській державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України». Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що за результатами обстеження хворого та з урахуванням консультативного висновку №3022 ДУ «Українській державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» Обласною МСЕК №3 було прийнято рішення від 04.08.2021 про не встановлення позивачу групи інвалідності, та встановлення 25% ступеня втрати професійної працездатності, внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, згідно свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021. Також зазначено, що позивач не оскаржував рішення Обласної МСЕК №3 до Центральної МСЕК МОЗ України. На теперешній час, якщо стан позивача змінився, останній не позбавлений права оформити нові медичні документи з направленням на МСЕК, та, у випаку повторної незгоди, оскаржити таке рішення до Центральної МСЕК. Відповідач стверджує, що вся медична документація позивача була врахована під час прийняття рішення щодо нього, захворювання позивача не дає підстав для встановлення групи інвалідності. Вказує, що всі рішення та дії відповідача у спірних правовідносинах вчинялись у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.08.2019, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.03.2021 №12/680, ОСОБА_1 в період з 23.04.2019 по 22.03.2021 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення наіональної безпеки і оборони, відсічі і стримуваня збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Донецької області, н.п. Новотроїцьке.

18.03.2021 Госпітальна військово-лікарська комісія Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України проведено огляд ОСОБА_1 .

Так, відповідно до свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021 діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Гемангіома великих розмірів правої частки печінки, ДОА лівого кульшового суглоба I ст. Залишкові явища після операції (11.09.20р.); лапароскопічна кістектомія правої нирки у вигляді вогнищевого нефросклерозу без порушення видільної функції правої нирки. Кіста лівої нирки без порушення функції. Поодинока ліпома задньої поверхні шиї, що не ускладнює носіння військової форми одягу. Ізольований міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, деформуючий спондильоз грудного, поперекового відділу хребта без порушення функції. Хронічна вертеброгенна торакалгія та люмбалгія в стадії нестійкої ремісії. Стеноз черевного стовбура аорти без клінічних проявів. Хронічний гастродуоденіт, ремісія. Дивертикулярна хвороба товстої кишки, неускладнена, в ст. ремісії. Часткова вторинна адентiя верхньої та нижньої щелепи. Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Атеросклероз аорти. Стеноз черевного стовбура аорти без клінічних проявів. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю. На підставі ст.10-б, 61-в графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби: обмежено придатний до військової служби.

Відповідно до Витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України м.Маріуполь від 22.03.2021 №158-ОС, ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 19.02.2021 №8-ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Під час огляду 22.06.2021 комісією Обласної МСЕК №3 встановлено, що переконливих медичних показань для встановлення групи інвалідності недостатньо. 3 попереднім рішенням про встановлення 25% втрати працездатностi позивач був не згоден.

Для прийняття остаточного експертного рiшення медико-експертна справа хворого була направлена до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України».

З 07.07.2021 по 15.07.2021 позивач проходив обстеження у ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України».

Згідно консультативного висновку №3022 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (обстеження в період часу з 07.07.2021 по 15.07.2021), наявна патологія у хворого та підтверджена у клініці інституту призвела до незначних порушень шлунково-кишкового тракту, процесів травлення без занепаду харчування (IMT-28) на теперішній час. Встановлені ступені функціональних порушень: здатність до виконання трудової діяльності - 0-І ст.; здатність до самообслуговування - 0 ст.; здатність до пересування - 0 ст.; здатність до орієнтації - 0 ст.; здатність до контролю своєп поведінки - 0 ст.; здатність до спілкування - 0 ст.; здатність до навчання - 0 ст.

За результатами обстеження позивача Обласною МСЕК №3 було прийнято рішення вiд 04.08.2021 про не встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 , та встановлення 25% ступеня втрати професійної працездатності, внаслідок захворювань, так, пов`язаних iз захистом Батьківщини, згідно свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021.

В подальшому, Обласною МСЕК №3 ОСОБА_1 видано довідку про невизнання інвалідом.

В порядку адміністративного оскарження рішення Обласної МСЕК №3 до Центральної МСЕК МОЗ України позивачем не оскаржувалось.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, оформлене актом огляду від 04.08.2021 №181, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 52 правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.12.2018 у справі №490/9823/16-ц, оскільки МСЕК перебуває у віданні МОЗ, у межах та у порядку, встановленому Положенням, наділена повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації права на пенсійне забезпечення і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень, спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених МСЕК, є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-XII (далі - Закон № 875-ХІІ) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ст. 3 Закону № 875-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV) медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та статті 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 №1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення № 1317).

Згідно із п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення № 1317).

При цьому відповідно до п.1 п. 11 Положення про МСЕК, зокрема, міжрайонні комісії визначають серед іншого ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування.

За приписами п.12 Положення про МСЕК обласні комісії, проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

При цьому, згідно з п.17 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18 Положення про МСЕК).

Згідно з п.19 Положення про МСЕК комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. При цьому, за приписами п.20 Положення про МСЕК комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України, якою є Інструкція №561, згідно з пунктом 1.10, якої при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями встановлені Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

За змістом п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 26 Положення №1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Відповідно до п. 27 Положення №1317, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Відповідно до абз.3 п.22 Положення №1317, особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005, особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище I групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.

Відповідно до п.26 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою КМУ вiд 03.12.2009 №1317, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. І група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

В той же час, згідно п.27 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», критеріями встановлення групи iнвалiдностi є ступінь здатності обмеження до самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до навчання, обмеження здатностi до трудовоп дiяльностi, обмеження здатностi до орієнтації, обмеження здатностi до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, тощо.

Тобто, частина 13 ст. 7 Закону № 2961-IV не зобов`язує встановлювати особі вищу групу інвалідності, а лише зазначає, що група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи iнвалiдностi, що не є тотожнім поняттю «на групу вище». При цьому, при вирішенні відповідного питання мають враховуватися ступені всіх вищеперелічених критеріїв в сукупності, а не окремо взятi.

Згідно консультативного висновку №3022 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (обстеження в період часу з 07.07.2021 по 15.07.2021), наявна патологія у хворого та підтверджена у клініці інституту призвела до незначних порушень шлунково-кишкового тракту, процесів травлення без занепаду харчування (IMT-28) на теперішній час. Встановлені ступені функціональних порушень:

- здатність до виконання трудової діяльності - 0-І ст.;

- здатність до самообслуговування - 0 ст.:

- здатність до пересування - 0 ст.:

- здатність до орієнтації - 0 ст.;

- здатність до контролю своєп поведінки - 0 ст.;

- здатність до спілкування - 0 ст.;

- здатність до навчання - 0 ст.

В пункті 3.4 розділу ІІІ Інструкції №561 зазначений перелік захворювань, за наявності яких встановлюється ІІІ група інваліності:

3.4.1. Відсутність одного ока.

3.4.2. Стійкий повний птоз на одному оці після проведення усіх видів відновного лікування.

3.4.3. Сліпота на одне око (гострота зору з переносною корекцією 0,05 і нижче або концентричне звуження поля зору до 10 град. від точки фіксації).

3.4.4. Двобічна глухота.

3.4.5. Стійка трахеостома.

3.4.6. Стеноз гортані II-III ступенів внаслідок травматичного або інфекційного ураження нервово-м`язового апарату гортані з одно- або двобічним парезом і стійкою дисфонією.

3.4.7. Стійка афонія органічного генезу.

3.4.8. Дефект щелепи чи твердого піднебіння, якщо протезування не забезпечує жування.

3.4.9. Спотворюючі обличчя рубці та дефекти, які не піддаються хірургічно-косметологічній корекції.

3.4.10. Гіпофізарний нанізм. Остеохондропатія, остеохондродистрофія при зрості менше 150 см.

3.4.11. Помірна сенсорна афазія.

3.4.12. Параліч китиці.

3.4.13. Параліч або виражений парез верхньої або нижньої кінцівки, що супроводжується значним обмеженням обсягу активних рухів в усіх суглобах і гіпотрофією м`язів: плеча - більше 4 см, передпліччя - більше 3 см, стегна - більше 8 см, гомілки - більше 6 см, а також гіпотрофією м`язів китиці чи стопи.

3.4.14. Чужорідне тіло в речовині головного мозку (внаслідок травми), якщо травма супроводжувалась абсцесом мозку або менінгоенцефалітом. Введення чужорідних тіл у речовину головного мозку з метою лікування не є дефектом, і група інвалідності встановлюється залежно від порушень нервової системи та психіки.

3.4.15. Значний дефект кісток черепа (3 кв.см і більше, крім випадків заміщення його аутокісткою) або при менших розмірах, якщо має місце пульсація мозку, або при відсутності пульсації у випадках, коли травма супроводжувалась ускладненням (інфекційно-гнійним процесом).

3.4.16. Відсутність китиці і вищий рівень ампутації верхньої кінцівки.

3.4.17. Хибний суглоб плеча або обох кісток передпліччя.

3.4.18. Відсутність усіх фаланг чотирьох пальців китиці, за винятком першого.

3.4.19. Відсутність трьох пальців китиці, включаючи перший; анкілоз чи виражена контрактура тих самих пальців у функціонально невигідному положенні.

3.4.20. Відсутність першого та другого пальців з відповідними п`ястковими кістками.

3.4.21. Відсутність перших пальців обох китиць.

3.4.22. Відсутність трьох пальців китиці з відповідними п`ястковими кістками.

3.4.23. Кукса стегна чи гомілки.

3.4.24. Кукса стопи на рівні суглоба Лісфранка або на вищому рівні.

3.4.25. Двобічна кукса стопи з резекцією голівок плюсневих кісток за Шарпом.

3.4.26. Різко виражена контрактура чи анкілоз двох скокових суглобів; різко виражена контрактура чи анкілоз скокового суглоба з розташуванням стопи у функціонально невигідному положенні.

3.4.27. Різко виражена контрактура чи анкілоз кульшового або колінного суглоба.

3.4.28. Вроджений чи набутий вивих одного кульшового суглоба із значним порушенням функції.

3.4.29. Деформація грудної клітки внаслідок резекції чотирьох і більше ребер при наявності дихальної недостатності І ступеня і більше.

3.4.30. Хибний суглоб стегна чи обох кісток гомілки або великої гомілкової кістки при неефективності реабілітаційних заходів після п`яти років спостереження.

3.4.31. Нестійкий колінний чи кульшовий суглоб з вираженим порушенням функції кінцівки.

3.4.32. Укорочення нижньої кінцівки на 7 см і більше.

3.4.33. Ендопротез колінного чи кульшового суглоба або діафіза великих трубчастих кісток.

3.4.34. Сколіоз III ступеня, кіфосколіоз III ступеня з наявністю дихальної недостатності або сколіоз чи кіфосколіоз IV ступеня.

3.4.35. Анкілоз або різко виражена контрактура ліктьового суглоба у функціонально невигідному положенні.

3.4.36. Контрактура передпліччя в положенні повної пронації.

3.4.37. Ішемічна контрактура передпліччя Фолькмана з вираженим функціональним порушенням китиці.

3.4.38. Екстирпація шлунка, тотальна колопроктектомія, панкреатоектомія з наявністю цукрового діабету.

3.4.39. Тотальна тиреоїдектомія з субкомпенсованим або некомпенсованим гіпотиреозом при адекватному лікуванні.

3.4.40. Чужорідне тіло в серцевому м`язі чи у перикарді внаслідок травми (поранення), штучний клапан серця, функціонуючий кардіостимулятор.

Введення чужорідних тіл у судини серця, міокард, перикард з метою лікування або діагностики не є дефектом, і група інвалідності встановлюється залежно від порушень функції серцево-судинної системи та обмеження життєдіяльності хворого.

3.4.41. Відсутність однієї нирки.

3.4.42. Відсутність однієї легені.

3.4.43. Однобічна мастектомія внаслідок злоякісного новоутворення.

У позивача відсутні захворювання, передбачені п. 3.4 розділу ІІІ Інструкції №561, які б призводили до фукціональних порушень та обмеження здатностей до виконання трудової діяльності, до самообслуговування, до пересування, до орієнтації, до контролю своєї поведінки, до спілкування, до навчання, що підтверджується зазначеним у п.8. Експертні рекомендації Консультативного висновку №3022 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України».

Системний аналіз вказаних норм, свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі вивчення медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 25 вересня 2018 року (справа №804/800/16).

При цьому рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №181 від 04.08.2021 (дата прийняття рішення МСЕК): 30.4. Група інвалідності не встановлена. 31. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% ступеня втрати професійної працездатності, внаслідок захворювань, так, пов`язаних iз захистом Батьківщини, згідно свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021.

З акта №181 огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.08.2021, вбачається, що огляд ОСОБА_1 був проведений у складі голови та членів комісії. При винесенні експертного рішення були враховані, зокрема, наступні документи: ф088/0, направлення на медико-соціально-експертну комісію, свідоцтво про хворобу №180, консультація ангіохірурга, виписка №165, виписка з амбулаторної кратки.

При цьому, в акті МСЕК містяться дані об`єктивного обстеження лікарів, а п. 34 «Обґрунтування експертного рішення» зазначено обґрунтування, яким було встановлено відсутність підстав для визнання позивача інвалідом.

Суд звертає увагу на те, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2021 року по справі № 160/12235/19.

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року по справі № 280/4820/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Визначення конкретного ступеню розладу функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності людини як критеріїв встановлення інвалідності є дискреційними повноваженнями МСЕК, а отже, суд не вправі втручатися у такі повноваження відповідача.

Відтак, суд приходить до висновку, що процедура проведення медико-соціальної експертизи позивача дотримана відповідачем, а рішення Обласної МСЕК №3 про невизнання позивача інвалідом прийнято відповідно до процедури, встановленої Інструкцією №561, Положенням про МСЕК та Положенням №1317, тобто на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та є правомірним.

Вирішення питань стану здоров`я, визначення ступеня обмеження життєдіяльності та встановлення групи інвалідності може бути предметом розгляду в адміністративному суді лише з огляду на дотримання передбаченої процедури вирішення вказаних питань, тоді як по суті питання про стан здоров`я позивача та наявність чи відсутність у нього нестійких, оборотних змін та порушень функцій організму може бути предметом розгляду спеціалізованих медичних закладів та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (69063, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 44, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26.09.2022.

Суддя Ж.М. Чернова