Справа № 420/4776/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4776/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу наступних періодів роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р.

Ухвалою суду від 28.03.2022 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з тих підстав, по суті, що: 29.07.2021 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області за призначенням пенсії за віком. За результатами розгляду зазначеної заяви позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р. з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р. та з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р. у зв`язку з відсутністю печатки на титульній сторінці трудової книжки. Підставою для неврахування до страхового стажу зазначених періодів роботи стала відсутність на титульній сторінці трудової книжки печатки, та додатково за період з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р. - відсутність дати та номеру підстави про звільнення з роботи. Позивач не може надати інших документів на підтвердження страхового стажу за періоди роботи з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р. та з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р. Відомості про періоди роботи, які зараховані до страхового стажу позивача відповідно до форми РС-право ГУ ПФУ в Одеській області від 15.02.2022 р. є ідентичними до записів в трудовій книзі. Відсутність відтиску печатки на титульній сторінці трудової книжки, не є тим недоліком трудової книжки чи записів у них, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим. На працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства, у даному випадку щодо відсутності печатки на титульному аркуші та відсутність дати та номеру наказу про звільнення у записі № 13.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, по суті, з підстав відповідності оскаржуваних дій вимогам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, із зазначенням, зокрема, що: до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28.03.1983 по 01.04.1984, з 06.04.1984 по 26.04.1991, з 10.09.1994 по 15.08.1995, оскільки відсутня дата та номер підстави про звільнення з роботи, та період з 02.01.1996 по 31.12.1997, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993. При призначенні пенсії позивачу не враховано заробітну плату за період до 2000, оскільки довідка не надавалась. З посиланням на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Листом від 15.02.2022 року № 1500-0306-8/21678 «Щодо надання інформації» (а.с.20) на адвокатський запит представника позивача від 11.02.2022, відповідач щодо пенсійного забезпечення позивача повідомив наступне:

- до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28.03.1983 по 01.04.1984, з 06.04.1984 по 26.04.1991, з 10.09.1994 по 15.08.1995 (відсутня дата та номер підстави про звільнення з роботи), з 02.01.1996 по 31.12.1997, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993;

- при призначенні пенсії позивача не враховано заробітну плату за період до 2000, оскільки довідка не надавалась.

Не погоджуючись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу наступних періодів роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р., позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії (а.с.7-19, 21-23), зокрема:

- сторінок паспорту громадянина України на ім`я позивача, серії НОМЕР_1 , виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26 травня 1997 року;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивачу;

- трудової книжки позивача, НОМЕР_2 , яка заповнена 25.04.1983 року, відповідно до якої щодо спірних періодів роботи позивача зазначено/заповнено, зокрема:

- з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р.: В зв`язку із реорганізацією звільнений з посади та в порядку переведення направлений в розпорядження ГПЕ на ПХГ, на підставі нак. 75-к від 30.03.84 р.;

- з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р.: Звільнений з посади за ст. 32 КЗпП (ос/заява), на підставі нак. 26/к від 26.04.91 р.;

- з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р.: Звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Зазначений запис внесений із зазначенням посади, прізвища та ініціалів особи, якою внесено запис, та містить печатку підприємства;

- листа-відповіді Національного архіву Грузії № 02-3/119580 від 29.11.2021 на запит відповідача про витребування довідки про трудовий стаж та заробітну плату позивача за період роботи в 1983-1991 р.р., яким повідомлено, що документи зазначених у запиті організацій в Національний архів Грузії на зберігання не надходили, у зв`язку із чим не має можливості задовольнити прохання;

- роздруківки розрахунку відповідача стажу позивача, Форма РС-право, від 15.02.2022;

- листа-відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 23.02.2022 р. № 405-11.1-34 на адвокатський запит представника позивача, згідно з яким запитувачу надано архівну довідку про заробітну плату на позивача (мовою оригіналу), 1961 року народження, за період роботи з 06.1991 р. по 12.1993 р. в Одеському спеціалізованому монтажно-налагоджувальному управлінні треста «Союзм`ясомолмонтаж» (мовою оригіналу) та повідомлено, що: - документи з кадрових питань (особового складу) передані на зберігання в оригіналі російською мовою; - документи з кадрових питань (особового складу): Малого колективного підприємства «Еліс-91»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Каспер» (згідно запиту і запису у трудовій книжці) на зберігання до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради не надходили; - місце знаходження їх не відомо;

- архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 23.02.2022 р. № 405-11.1-34, виданої в тому що позивач, дійсно працював в Одеському спеціалізованому монтажно-налагоджувальному управлінні тресту «Союзм`ясомолмонтаж», табельний номер 1012, із зазначенням його заробітної плати за період роботи з 06.1991 по 12.1993.

Ухвалою суду від 28.03.2022 року про відкриття провадження у справі судом також постановлено, зокрема: витребувати у відповідача належним чином засвідчені копії: - усіх доказів-підстав (фактичних і юридичних) правомірності оскаржуваних дій, згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України; - матеріалів досудового вирішення спору (якщо позивач скористався відповідним порядком оскарження); - матеріалів пенсійної справи позивача; витребувані документи подати до суду у 15-денний строк з дня одержання ухвали із підтвердженням надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними; в разі ненадання витребуваних документів надати письмові пояснення щодо причин їх ненадання у той самий строк.

У клопотанні, вхід. № ЕП/10227 від 18.04.2022 року, представник відповідача повідомив, що надати копії електронної пенсійної справи немає можливості, оскільки на даний час відсутня технічна можливість перегляду матеріалів справи.

Станом на дату вирішення справи ухвала суду про відкриття провадження у справі в частині витребування документів/доказів відповідачем не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 р. № 301 (далі Постанова № 301), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 (далі Інструкція № 162), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі Інструкція № 58).

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, зокрема, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII, зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує таж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з абз. 1 п. 1.1 Інструкція № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до абз. 2 п. 2.11 Інструкції № 162 (чинної на дату заповнення трудової книжки позивача 25.04.1983 року) першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно з абз. 1 п. 2.26 Інструкції № 162 (чинної на час внесення записів до трудової книжки позивача щодо спірних періодів стажу: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р.), запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Згідно з абз. 1 п. 1.1 Інструкція № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до абз. п. 2.26 Інструкції № 58 (в редакції, чинній на час внесення записів до трудової книжки позивача щодо спірного періоду стажу: з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р.), запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з п. 4 Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Судом встановлено, що Листом від 15.02.2022 року № 1500-0306-8/21678 «Щодо надання інформації» на адвокатський запит представника позивача від 11.02.2022, відповідач щодо пенсійного забезпечення позивача повідомив наступне, зокрема, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

- з 28.03.1983 по 01.04.1984, з 06.04.1984 по 26.04.1991, з 10.09.1994 по 15.08.1995 (відсутня дата та номер підстави про звільнення з роботи),

- з 02.01.1996 по 31.12.1997, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка,

що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993.

З наведеного змісту листа відповідача вбачається, що позивачу не зарахований страховий стаж лише та виключно з таких підстав:

- відсутня дата та номер підстави про звільнення з роботи,

- на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка.

Разом з тим, по-перше, на спірні періоди не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача: з 28.03.1983 по 01.04.1984, з 06.04.1984 по 26.04.1991, не поширюється дія Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993, оскільки її затверджено після спливу зазначеного спірного періоду.

Отже, посилання відповідача на її порушення щодо зазначеного періоду страхового стажу позивача є безпідставним.

По-друге, згідно зі змістом трудової книжки позивача, НОМЕР_2 , яка заповнена 25.04.1983 року, щодо спірних періодів роботи позивача зазначено/заповнено, зокрема:

- з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р.: В зв`язку із реорганізацією звільнений з посади та в порядку переведення направлений в розпорядження ГПЕ на ПХГ, на підставі нак. 75-к від 30.03.84 р.;

- з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р.: Звільнений з посади за ст. 32 КЗпП (ос/заява), на підставі нак. 26/к від 26.04.91 р.;

- з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р.: Звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

З встановленого вбачається, що твердження відповідача, зокрема, щодо періодів роботи: з 28.03.1983 по 01.04.1984, з 06.04.1984 по 26.04.1991, про відсутність дати та номера підстави про звільнення з роботи не відповідає фактичним обставинам справи.

Запис щодо періоду з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р. внесений із зазначенням посади, прізвища та ініціалів особи, якою внесено запис, та містить печатку підприємства.

Щодо не зарахованого періоду роботи з 02.01.1996 по 31.12.1997 на підставі того, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка, відповідачем не зазначено, з яких підстав наведену обставину застосовано лише та виключно до періоду з 02.01.1996 по 31.12.1997.

При цьому, відповідно до Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.08.2019 у справі № 654/890/17 та від 12 вересня 2022 року у справі № 569/16691/16-а.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу особи.

На підставі встановлених судом обставин, вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правових висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та/або положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві, покладаючи на нього надмірний тягар негативних наслідків спірних правовідносин за відсутності його вини.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- дії щодо неврахування позивачу до страхового стажу періодів роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р., вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно позовні вимоги позивача, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію від 21.03.2022 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 992,40 грн. (а.с.5)

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928) до 31 грудня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу тимчасової непрацездатності головуючого судді; часу перебування головуючого судді у відпустці; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу наступних періодів роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи: з 28.03.1983 р. по 01.04.1984 р., з 06.04.1984 р. по 26.04.1991 р., з 10.09.1994 р. по 15.08.1995 р., з 02.01.1996 р. по 31.12.1997 р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова