Справа № 520/6216/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

13 жовтня 2022 р. справа № 520/6216/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови у перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021р.; 2) зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021р. в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження граничним розміром; 3) зобов`язання нарахувати і виплати преміальні до грошового забезпечення в розмірі - 104,2%, за науковий ступінь відповідно - 10%, за вчене звання - 25%; 3) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області подати у встановлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду ст.382 КАС України.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що владний суб`єкт протиправно не вчинив дій по перерахунку пенсії за оновленою довідкою про складові грошового забезпечення.

Відповідач, який був сповіщений про розгляд справи завчасно та у передбачений процесуальним законом спосіб, не виконав обов`язку із подання відзиву та доказів в обґрунтування незгоди із позовом.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , походив публічну службу у системі органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області, розмір первинно призначеної пенсії становив 80% грошового забезпечення.

Відповідачем у квітні 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 р. на підставі нової довідки від 23.03.2018 №100/28524 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, проте не виплачено перераховану суму пенсії.

Згодом у червні 2018 року та серпні 2018 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі №820/411/18 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 у серпні 2018 року відповідачем проведено перерахунок та розрахунок на доплату позивачу пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки від 10.10.2017 №100/28524.

З відомостей автоматизованої системи документообігу суду судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 28.10.2019 р. по справі №520/7012/19 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в нездійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 23.03.2018 № 100/28524 за період з 01.01.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження максимальним розміром пенсії, на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 23.03.2018 №100/28524 за період з 01.01.2016 без відстрочення та прив`язки до періодів, які встановлено Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У подальшому Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області" було складено довідку від 12.05.2021 року за №33/41-25 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії заявника станом на листопад 2019 р. за наступними складовими: посадовий оклад - 4.800,00 грн., оклад за спеціальним званням (полковник міліції) - 2.400,00 грн., надбавка за стаж служби в поліції (50%) - 3.600,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) - 10.800,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 720,00 грн., надбавка за науковий ступінь (5%) - 240,00 грн., надбавка за вчене звання (5%) - 240,00 грн., премія (37,80%) - 8.618,40 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було вчинено відмову здійсненні перерахунку пенсії на підставі згаданої довідки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. по справі №520/22852/21 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, З під`їзд, код ЄДРГЮУ 14099344) щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ) перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12 травня 2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022. м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, ) здійснити з 01 грудня 2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ) пенсії згідно з нормами чинного законодавства та довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області від 12 травня 2021 року №33/41-25 та здійснити виплату коштів ОСОБА_1 , в повному обсязі з із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 р. із застосуванням обмеження максимального розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - 24.989,60 грн., замість бажаних заявником 32.123,60 грн.

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення пенсійного органу з приводу обмеження максимального розміру пенсії, а також наполягаючи, що надбавки за вчене звання та за науковий ступінь мають становити 25% та 10%, а не 5%, як зазначено у довідці, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, а п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України і з 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення військовослужбовців, звільнених зі служби у відставку, унормовано, насамперед, приписами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

Як з`ясовано судом, на виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. Управління у спірних правовідносинах здійснювало не призначення пенсії вперше, а перерахунок розміру вже призначеної пенсії у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення діючого поліцейського.

Отже, у спірних правовідносинах Управління при проведенні перерахунку пенсії заявника з 01.01.2018р. діяло у порядку ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а не у порядку ст.43 цього ж закону.

Між тим, положення ст.13 згаданого закону підлягають застосуванню саме у процедурі призначення пенсії вперше відповідно до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб

Натомість, згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Системно проаналізувавши як приписи загальних актів права з питання визначення розміру призначеної пенсії, а саме: Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і спеціальних актів права, до яких належать Закон України Про державну службу, Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування, Закон України Про прокуратуру, Закон України Про Національну поліцію, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", також інших актів законодавства з питань визначення розміру пенсії, суд доходить висновку, що в усіх без виключення випадках законодавцем застосовується стала та незмінна юридична конструкція, котра полягає у первісному обчисленні базового розрахункового показника майбутньої пенсії грошового виразу загальної суми коштів як плати за виконану роботу. До цього показника включаються чітко визначені законом складові, котрі у свою чергу можуть обраховуватись у відсотковому значенні, тобто у процентах від іншого показника. Але при цьому, юридичне значення має не такий відсоток, а виключно остаточно розрахована сума складової оплати праці. До розрахованого базового показника застосовується передбачений законом умовний арифметичний розмір пенсії у відсотковому відношенні до загальної величини оплати праці (власної винагороди особи) за певний період трудової діяльності.

Проте, у даному конкретному випадку заявник не має права на ще один перерахунок пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з 01.12.2019р., позаяк на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. у справі №520/22852/22 такий перерахунок був проведений Управлінням.

Тому за даним епізодом позов до задоволення не підлягає.

Продовжуючи вирішення спору за епізодом вимоги заявника про майбутній розмір пенсії заявника суд зазначає, що по-перше, ці вимоги спрямовані наперед у часі, стосуються правовідносин, котрі ще не склались, а тому не містять об`єкту судового захисту - порушеного суб`єктивного права приватної особи.

По-друге, норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не містять чітко сформульованого правила про виплату пенсій без обмеження максимальним розміром, а викладені у цьому законі стандарти соціального захисту військовослужбовців у відставці у сфері пенсійного забезпечення не зумовлюють виникнення відповідного застереження.

Тому, орган публічної адміністрації під час вчинення управлінського волевиявлення з приводу визначення розміру платежу під час виплати пенсії повинен керуватись нормами суміжних законів.

Пунктом 1 ст.2 розділу І Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI було запроваджено обмеження максимального розміру пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У силу абз.1 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI запроваджене обмеження максимального розміру пенсії не поширюється виключно на випадки обчислення розміру при призначенні пенсії до набрання чинності названим актом законодавства.

До того ж, абз.2 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI було запроваджено одночасно три нових взаємопов`язаних правила, а саме: 1) обмеження максимального розміру при призначенні нових пенсій показником у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) непорушність (недоторканність) розміру раніше призначених пенсій; 3) мораторій на перерахунок раніше призначених пенсій, розмір яких перевищує показник у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, існують два законодавчих обмеження максимального розміру пенсії, котрі можуть бути застосовані до заявника, а саме: 1) за ч.3 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції законів України від 08.07.2011р. №3668-VI, від 24.12.2015р. №911-VIII, від 06.12.2016р. №1774-VIII на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) за п.1 ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI у розмірі величини пенсії станом на 01.10.2011р. або на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У даному конкретному випадку заявник наполягає на новому обчислені розміру пенсії у зв`язку із збільшенням поточної винагороди за працю/службу діючого публічного службовця та виплаті пенсії після такого обчислення без жодних обмежень за критерієм розміру.

Між тим, правові висновки Верховного Суду з приводу обов`язковості застосування п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI містяться у постанові від 21.12.2021р. у справі №580/5962/20 та у постанові від 24.06.2020р. у справі №580/234/19.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.12.2021р. у справі №580/5962/20 чітко та однозначно указано, що обмеження максимального розміру пенсій прокурорів у відставці не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 24.06.2020р. у справі №580/234/19 зазначено, що: 1) положення Закону №3668-VI та ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування; 2) оскільки перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч.1 ст.2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Ці постанови були ухвалені Верховним Судом у складі Палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, а тому і за критерієм дати прийняття судових актів у часі, і за критерієм інстанційності правові висновки цих постанов мають перевагу над усіма висновками Верховного Суду у складі колегій з цього ж самого питання.

Приписи ст.8 Конституції України явно та очевидно зумовлюють необхідність забезпечення однакового застосування одного і того ж закону до однієї і тієї ж категорії громадян, а відтак, правомірність обмеження максимального розміру пенсії прокурору у відставці означає і правомірність обмеження максимального розміру пенсії міліціонеру у відставці.

Окремо суд зважає, що згідно з правовою позицією постанови Верховного Суду від 20.09.2022р. у справі №140/3802/21 обмеження максимального розміру пенсії має загальний характер і стосується у тому числі пенсій, призначених у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наостанок суд зважає, що рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) визнано поширення приписів ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI на дію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, а відтак визнано запровадження обмеження розміру пенсії військовослужбовця у відставці максимальною сумою до виплати у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із спеціальним правилом п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) приписи ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI зі змінами, визнані неконституційними в частині поширення дії на Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-ХІІ втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 12.04.2023р.

Відтак, до 12.04.2023р. тероргани системи ПФУ як органи публічної адміністрації не мають свободи розсуду на незастосування приписів ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI в частині виплати без обмежень максимальним розміром пенсій, призначених у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Вирішуючи спір за епізодом вимоги заявника про нарахування і виплату пенсії виходячи з грошового забезпечення, до складу якого входить премія в розмірі - 104,2%, надбавка за науковий ступінь - 10% та надбавка за вчене звання - 25% суд зазначає, що утрата чинності п.3 Постанови КМУ №103 з 19.11.2019р. у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаної календарної дати відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням поточної винагороди рівнозначному діючому публічному службовцю.

Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Як встановлено судом і не заперечено сторонами у ході розгляду справи, відносно заявника ДУ "ТМО МВСУ в Харківській області" було складено довідку про грошове забезпечення діючого поліцейського за посадою начальника управління департаменту станом на листопад 2019р. у розрізі компонентів: посадовий оклад - 4.800,00 грн., оклад за спеціальним званням (полковник міліції) - 2.400,00 грн., надбавка за стаж служби в поліції (50%) - 3.600,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) - 10.800,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 720,00 грн., надбавка за науковий ступінь (5%) - 240,00 грн., надбавка за вчене звання (5%) - 240,00 грн., премія (37,80%) - 8.618,40 грн. (довідка 30.06.2021р. №33/41-1285).

Саме вказана довідка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що також у ході розгляду справи не спростовано. Отже, відсутні підстави для урахування при перерахунку пенсії заявника за вказаною довідкою складових, які до довідки не включені.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту наведеної норми процесуального закону викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів і поєднанні із невідповідністю закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст. 19 Конституції України, адже діяв відповідно до чинного закону та змісту одержаного документу про грошове забезпечення поліцейського станом на листопад 2019р.

Указане є визначеною законом підставою для відмови у задоволенні позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко