Справа № 640/31151/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Київ № 640/31151/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська митниця Держмитслужби про визнання протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанови від 08.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62006935.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята державним виконавцем без належних на те підстав, адже заява про примусове виконання рішення не містить підпису особи, яка її подала, пред`явлення виконавчого документа здійснено не уповноваженим на такі дії органом (посадовою особою), строк пред`явлення виконавчого документа є пропущеним, виконавче провадження відкрито з виконання документа, що не є таким.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/31151/21, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 18 листопада 2021 року, витребувано у відповідача завірені матеріали виконавчих проваджень № 62006935. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Київську митницю Держмитслужби.

15 листопада 2021 року до суду відповідачем подано витребувані судом матеріали виконавчих проваджень.

У судове засідання 18.11.2021 року прибув представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у Святошинському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 08.05.2020 перебуває виконавче провадження № 62006935 з виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року № 359/9537/19 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1450884,69 грн.

Виконавче провадження № 62006935 було відкрито постановою від 08.05.2020 на підставі постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року № 359/9537/19.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року №359/9537/19 (3/359/3392/2019) за відсутністю складу адміністративного правопорушення закрито провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, відносно громадянина Тхалакотуннаге ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому постановою Київського апеляційного суду від 11.11.2019 року №33/824/4175/2019, скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року №359/9537/19 (3/359/3392/2019), прийнято нову постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил загальною вартістю 1450884,69 грн. з конфіскацією цих товарів, а у разі неможливості їх конфіскації, стягнути вартість товару в дохід держави.

Київською митницею Держмитслужби подано до Святошинського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) заяву від 24.04.2020 року №78-20-31/1680 про примусове виконання рішення, а саме постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року № 359/9537/19.

08 травня 2020 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Компанцевим Р.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62006935 з виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року № 359/9537/19 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1450884,69 грн.

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження №62006935 від 08.05.202 року незаконною та такою, що підлягають скасуванню, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Виконавче провадження №62006935 відкрито в 2020 році, то до спірних правовідносин, суд застосовує норми Закону України «Про виконавче провадження» (Закону № 1404-VIII), які існували на час його відкриття.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом № 1403-VIII, визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Приписами частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII закріплено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Поряд з цим, пунктами 1 та 6 частини четвертої вказаної статті визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Так, Київською митницею Держмитслужби подано заяву про примусове виконання саме постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року та надано копію останньої, однак судом з матеріалів справи з`ясовано, що зазначена постанова суду є скасованою судом апеляційної інстанції, отже постанова районного суду є такою, що не набрала законної сили.

Вказане підтверджується текстом, що міститься на останньому аркуші цієї постанови та наявною в матеріалах справи копії постанови Київського апеляційного суду від 11.11.2019 року справа №33/824/4175/2019.

Поряд з цим, зазначення секретарем суду на останньому аркуші скасованої постанови районного суду, інформації лише про зміст прийнятого судом апеляційної інстанції судового рішення, його назви та дати, не узгоджується з вимогами встановленими статтею 3 Закону №1404-VIII до виконавчого документа.

Суд зазначає, що в цьому випадку виконавчим документом виступає саме постанова Київського апеляційного суду від 11.11.2019 року №33/824/4175/2019, якою позивача визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено відповідне стягнення, а не постанова суду першої інстанції, якою закрито провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане свідчить проте, що митним органом пред`явлено до виконання постанову, що не є виконавчим документом, вказане є підставою для повернення митному органу постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року №359/9537/19 (3/359/3392/2019) без прийняття до виконання.

До того ж, суд зазначає, що доводи позивача щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року №359/9537/19 (3/359/3392/2019), суд вважає безпідставними, оскільки не може бути прощений строк пред`явлення до примусового виконання постанови, що не набрала законної сили.

Щодо посилань позивача стосовно порушення порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності підпису уповноваженої особи на відповідній заяві, суд зазначає наступне.

Відкриття виконавчого провадження, згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII можливе за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Проте, стягувачем митний орган у постанові постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року №359/9537/19 (3/359/3392/2019) не значиться, отже суд вважає відсутніми у державного виконавця підстави для відкриття виконавчого провадження за поданою митним органом заявою з примусового виконання постанови районного суду в незалежності від наявності/відсутності на такій заяві підпису.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні гуди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції №39657996-1 від 27.10.2021 позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 908.00 гривень.

Враховуючи, що судом позов задоволено, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255, 287 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанови.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62006935

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ).

Суддя В.І. Келеберда