Справа № 751/9849/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/9849/21 Головуючий у І інстанції - Овсієнко Ю.К.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Чернігівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до Чернігівської митниці, в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 23.11.2021 року у справі про порушенні митних правил № 0680/10200/21, винесену в.о. заступника начальника Чернігівської митниці Мартиновим Сергієм Володимировичем відносно громадянина Ізраїля ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначив, що постанова, яка оскаржується є необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають фактичним обставинам, а розгляд справи є неповним та необ`єктивним.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до частини 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 листопада 2021 року в.о. начальника Чернігівської митниці Мартиновим Сергієм Володимировичем прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 0680/10200/21.

У вказаній постанові зазначається, що 02.08.2021 на м/п «Козелець» Чернігівської митниці до митного оформлення було подано митну декларацію № UA102020/2021/001297, за якою в митному режимі «імпорт» заявлено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С180», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Швеція).

Проведеною перевіркою встановлено, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ С180», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування 05.08.2020 в зоні діяльності Північної митниці громадянином Ізраїлю ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 380 МК України громадянин ОСОБА_1 зобов`язаний був вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України у строк до 05.08.2021, але станом на 02.08.2021 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ С180», номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вивезено за межі митної території України громадянином ОСОБА_1 , у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту (випуск для вільного обігу) не був поміщений та перебував на території України.

В ході здійснення митного контролю та перевірки наданих документів встановлено, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ С180», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 передано, відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.2020 №Б/Н, громадянці України ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Прилуцьким MB УДМС України в Чернігівській обл. 25.10.2013р.) без дозволу митного органу.

Зазначені обставини вказують на наявність в діях громадянина ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

З огляду на викладене вище, обставин, які б згідно ст.ст. 17, 247 КУпАП та ст. 460 МК України виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 або виключали провадження у справі про ПМП № 0680/1С200/21, не встановлено.

Вказаною постановою громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 34000 гривень.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях Позивача наявний склад порушення митних правил, передбачений частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 4 ст. 2 КпАП України питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до п. 60 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Частиною 5 статті 102 МК України передбачено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму до закінчення визначеного строку транзиту митного органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту та митна декларація або інший документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно п. 3 розд. І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за № 1428/11708 (далі - Правила № 1118) транспортний засіб (далі - ТЗ) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розд. І Правил № 1118 ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Пунктом 7 розділу І Правил № 1118 визначено, що власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно п. 9 розд. І Правил № 1118 транспортний засіб, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

25.11.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 № 2612-VIII, пунктом 7 якого статтю 469 МК України доповнено частиною 4 такого змісту - передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законодавством забороняється здійснення передачі імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі і саме за порушення такого нормативного правила законодавець передбачає відповідальність. При цьому, умовою, за якої не настає відповідальність за вказане порушення, є перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно інформації, наявної в АСМО «Інспектор» 05.08.2020 через пункт пропуску «Славутич - Комарин» митного поста «Нові Яриловичі» Північної митниці, Позивачем на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» з метою особистого користування було ввезено автомобіль «MERCEDES-BENZ С180», VIN: НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , країна реєстрації Швеція.

Проте, згідно декларації UA102020/2021/001297, транспортний засіб «MERCEDES-BENZ С180», номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , для митного оформлення 02.08.2021 було надано іншою особою -громадянкою України ОСОБА_6 , яка є особою, відповідальною за фінансове врегулювання.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 було надано митному органу договір купівлі-продажу від 21.12.2020, де покупцем виступає - ОСОБА_6 .

Отже, саме з 21.12.2020 Автомобіль вважається таким, що переданий Позивачем іншій особі - ОСОБА_6 , яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що Позивач передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування у володіння, користування чи розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

Крім того, Позивач вважаючи, що третіми особами було вчинено по відношенню до нього протиправні дії, зокрема неправомірного використання його транспортного засобу, мав право звернутися до правоохоронних органів. Проте, будь які докази вчинення таких дій, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Відповідач, приймаючи постанову в справі про порушення митних правил № 0680/10200/21 від 23 листопада 2021 року діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що долучені Відповідачем до матеріалів справи докази є належними та допустимими в розумінні КАС України, такими що підтверджують правомірність дій Відповідача.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко