Справа № 280/5166/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 жовтня 2022 року Справа № 280/5166/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 08500, м. Фастів, Київська область, вул. Саєнка Андрія, буд. 10)

про: визнання протиправними рішень і бездіяльності суб`єктів владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

31.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу;

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача 1 поновити виплату пенсії позивачу з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії;

витребувати у відповідача 1 матеріали пенсійної справи позивача;

витребувати у відповідача 2 копію рішення від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Мастюгіним Є.Д., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1270373 від 30.08.2022.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у нього наявний необхідний стаж для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (29 років 3 місяці 4 дні). Відповідач 1 з 04.01.2022 призначив позивачу відповідний вид пенсії у розмірі 2 433,95 грн. У подальшому, за результатами проведених контрольних заходів, пенсійна справа була переглянута. Зокрема, з`ясувалось, що в трудовій книжці позивача в записах 23-24 про період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998 відсутня дата протоколу про його зарахування та звільнення. Для зарахування вказаного періоду позивачу необхідно додатково надати уточнюючу довідку. Як наслідок, відповідачем 2 було прийнято рішення від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу в обсязі 28 років та, відповідно, припинено виплату пенсії.

На думку позивача, рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу є протиправним, оскільки записи у трудовій книжці стосовно періоду роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998 не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які змінювали б суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб. Тому, на думку позивача, у відповідача 2 були відсутні підстави для неврахування при визначенні страхового стажу періоду роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998. Окремо позивач стверджує, що протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу пенсії допускає відповідач 1, оскільки саме у вказаному органі державної влади перебуває позивач на пенсійному обліку. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач 1 та відповідач 2, належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження), у встановлений строк не подали до суду відзив на позовну заяву, а також не надіслали суду будь-яких заяв.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 1 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 10.06.1994.

04.01.2022 відповідач 1 призначив позивачу пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV), розмір якої становив 2 433,95 грн. (а.с.12).

У лютому 2022 року відповідачем 2 були проведені контрольні заходи по пенсійній справі позивача, в ході яких виявилось, що до його страхового стажу пенсійний орган безпідставно врахував період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998, оскільки вказаний запис внесений до трудової книжки позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162), а саме в підставі внесення запису про зарахування на роботу та звільнення з роботи відсутня дата протоколу про його зарахування та звільнення.

25.07.2022 представник позивача адвокат Матюгін Є.Д. направив відповідачу 1 адвокатський запит, в якому просив повідомити про підстави та момент припинення виплати позивачу пенсії, призначеної з 04.01.2022 (а.с.6).

Крім того, представником позивача адвокатом Матюгіним Є.Д. засобами електронного поштового зв`язку 25.07.2022 на адресу Пенсійного Фонду України була направлена скарга, в якій останній просив дати вказівку відповідачу 1 поновити позивачу виплату пенсії з наступного дня за днем її припинення з нарахуванням відповідної компенсації за несвоєчасну виплату та встановити контроль за виконанням власних вказівок (а.с.14).

Листом від 27.07.2022 № 0800-0205-8/30496 відповідач 1 поінформував представника позивача адвоката Матюгіна Є.Д., що в трудовій книжці позивача в записах 23-24 про період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998 відсутня дата протоколу на зарахування та звільнення. Для зарахування вказаного періоду роботи позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи. Також відповідач 1 зазначив, що рішенням відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу в обсязі 28 років. З лютого 2022 року позивачу припинена виплата пенсії (а.с.9).

У свою чергу, Пенсійний Фонд України 23.08.2022 склав та направив позивачу лист № 2800-030201-8/35097, в якому зазначив, що з 04.01.2022 йому була призначена пенсія за віком. При перевірці матеріалів пенсійної справи позивача виявлено, що до його страхового стажу безпідставно врахований період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998, оскільки вказаний запис внесено до трудової книжки з порушенням Інструкції № 162 (у підставі внесення запису про зарахування на роботу та звільнення з роботи відсутня дата). Вказаний запис потребує уточнення. Також Пенсійний Фонд України зауважив, що тривалість стахового стажу було переглянуто (а.с.7).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,

Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на особисті права такого робітника.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Так, судом встановлено, що відповідач 1 своїм розпорядчим актом 04.01.2022 призначив позивачу пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, розмір якої становив 2 433,95 грн., що підтверджується, зокрема, наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.12). У лютому 2022 року відповідач 2 у межах своєї компетенції провів контрольні заходи по пенсійній справі позивача, в ході яких дійшов висновку, що відповідач 1 до страхового стажу позивача безпідставно врахував період його роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998, оскільки відповідний запис внесений до трудової книжки позивача з порушенням вимог Інструкції № 162, а саме в підставі внесення запису про зарахування на роботу та звільнення з роботи відсутня дата протоколу про його зарахування та звільнення.

Також суд з`ясував, що 25.07.2022 представник позивача адвокат Матюгін Є.Д. звернувся до відповідача 1 з адвокатським запитом, в якому просив повідомити про підстави та момент припинення виплати позивачу пенсії, призначеної з 04.01.2022 (а.с.6). Також, 25.07.2022 представником позивача адвокатом Матюгіним Є.Д. засобами електронного поштового зв`язку на адресу Пенсійного Фонду України була направлена скарга на вказані вище дії відповідача 1 (а.с.14).

Відповідач 1 своїм листом від 27.07.2022 № 0800-0205-8/30496 повідомив представнику позивача адвокату Матюгіну Є.Д., що в трудовій книжці позивача в записах 23-24 про період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998 відсутня дата протоколу на зарахування та звільнення. Для зарахування вказаного періоду роботи позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи. Також відповідач 1 зазначив, що рішенням відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу в обсязі 28 років. З лютого 2022 року позивачу припинена виплата пенсії (а.с.9).

У свою чергу, Пенсійний Фонд України листом від 23.08.2022 № 2800-030201-8/35097 поінформував позивача, що до страхового стажу було безпідставно враховано період роботи з 16.12.1992 по 07.07.1998, оскільки вказаний запис внесено до трудової книжки з порушенням Інструкції № 162 (у підставі внесення запису про зарахування на роботу та звільнення з роботи відсутня дата). Вказаний запис потребує уточнення. Також Пенсійний Фонд України зауважив, що тривалість страхового стажу було переглянуто (а.с.7).

У контексті оцінки зазначених спірних правовідносин суд виходить із того, що згідно з даними трудової книжки позивача НОМЕР_2 (запис № 23) останній у період з 16.12.1992 по 07.07.1998 працював на посаді директора спільного українсько-російського підприємства «Текстиль, ЛТД». Вказаний запис не містить недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які змінювали б суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб.

Отже, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи правозастосовну практику у відповідній сфері правовідносин, суд вважає, що відповідач 1 належним чином обчислив страховий стаж позивача (у тому числі період роботи позивача з 16.12.1992 по 07.07.1998) та правомірно призначив йому 04.01.2022 пенсію згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV. У свою чергу, рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу суд оцінює як протиправне. Будь-яких доказів зворотнього відповідачем 2 не надано.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, у відповідній частині позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання стосовно факту допущення відповідачем 1 бездіяльності щодо невиплати пенсії позивачу, суд виходить і такого.

Поняття та ознаки протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є усталеними на рівні вітчизняної правозастосовної практики та відображені, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.03.2021 по справі № 855/18/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 95493173).

Так, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень охарактеризована як зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акту віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.03.2021 по справі № 855/18/21 зауважив, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Розв`язуючи даний публічо-правовий спір, суд виходить із того, що пенсійна виплата позивачу була припинена внаслідок прийняття відповідачем 2 рішення від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач 1 самостійно, без будь-яких на те правових підстав, припинив виплату позивачу пенсії, останнім не надано.

Отже, на переконання суду, у даному випадку з боку відповідача 1 відсутня протиправна бездіяльність щодо невиплати позивачу пенсії.

Таким чином, суд оцінює позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо невиплати позивачу пенсії необґрунтованими, а відтак, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 поновити виплату пенсії позивачу з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи, що рішення від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу приймалось безпосередньо відповідачем 2, натомість первинно позивачу пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV призначав та виплачував відповідач 1, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 поновити виплату пенсії позивачу з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1 поновити виплату пенсії позивачу з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню. Отже, у відповідній частині позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача 2 від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 поновити виплату пенсії позивачу з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії. При цьому, позивачем не доведений факт допущення відповідачем 1 протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу пенсії.

У свою чергу, відповідач 1 та відповідач 2 взагалі не подали до суду відзиви на позовну заяву та будь-які докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У свою чергу, за приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Квитанцією від 30.08.2022 № 0.0.9.1 (а.с.8) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. Отже, оскільки пенсійна виплата позивачу була припинена відповідачем 1 не з власної ініціативи, а у зв`язку з прийняттям відповідачем 2 рішення від 17.02.2022 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача безпосередньо за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 08500, м. Фастів, Київська область, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) про визнання протиправними рішень і бездіяльності суб`єктів владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17.02.2022 № 50 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дня її припинення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.

У решті позовних вимог відмовити.

Судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 08500, м. Фастів, Київська область, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 17 жовтня 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус