Справа № 640/25441/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Справа № 640/25441/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 09.07.2021 перерахунок та виплату пенсії народному депутату України 3 і 4 скликання (1998-2006 роки) ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Також у своєму позові ОСОБА_1 просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення, відповідно до статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що з 11.11.2001 він перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

Разом з тим, на переконання Позивача, він має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючого народного депутата України, оскільки вказане право він набув з моменту призначення пенсії на підставі чинного на той час законодавства, а отже таке право не може бути обмежено чи скасовано при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Тому, Позивач вважає протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві у перерахунку його пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про статус народного депутата України».

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.11.2017 № 2148-VIII, норми частини дванадцятої статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», що передбачали перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата, втратили чинність.

Разом з тим, суд зазначив, що згідно з частиною дванадцятою статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» у редакції, що була чинною на момент звернення Позивача із заявою про перерахунок пенсії, пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але такий Закон не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що на момент коли, як вважає Позивач, у нього виникло право на перерахунок пенсії, у законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, а тому у Відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії Позивача.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що суд першої інстанції неправильно визначив момент виникнення в нього права на перерахунок пенсії.

Апелянт вважає, що на підставі редакції Закону України «Про статус народного депутата України», яка діяла станом на час призначення йому пенсії, він набув право на пенсійне забезпечення, включаючи право на перерахунок його пенсії.

В обґрунтування своєї правової позиції Апелянт посилається на рішення Верховного Суду у справі № 560/2120/20, а також на науково-експертний висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України.

Крім того, Апелянт вважає, що очевидним є факт звуження його конституційного права на пенсію та зазначає, що купівельна вартість гривні у 2001 році вимірювалася у співвідношенні 5 грн за 1 долар США, а наразі - 35 грн за 1 долар США, а також посилається на підвищення цін на всі товари першої необхідності.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2022 та від 15.09.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є народним депутатом України 3-го (1998-2002) та 4-го скликання (2002-2006) про що свідчить посвідчення народного депутата № 313.

З 11.11.2001 Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України» у редакції, яка діяла станом на час призначення пенсії, у розмірі 90 % місячної заробітної плати працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

Відповідно до довідки Управління справами апарату Верховної Ради України від 30.11.2005 № 9-1-12/2898 заробітна плата для обчислення пенсії народному депутату України ОСОБА_1 , який працював на посаді заступника голови комітету Верховної ради України, становить 19807,71 грн.

09.06.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, відповідно до статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» у редакції від 07.08.2001 на рівні умов та складових заробітної плати, відповідно до постанови Верховної Ради України «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України» станом на 07.12.2017.

За результатами розгляду вказаної заяви Позивача, Відповідач листом від 12.07.2021 № 18150-17709/С-02/8-2600/21 повідомив, що при перерахунку пенсії її розмір обчислюється за нормами Закону, чинного на день звернення за перерахунком пенсії, але згідно із Законом України «Про статус народного депутата України» пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також у вказаному лист Відповідач зазначив, що відповідно до пункту 12 статті 20 «Про статус народного депутата України» у редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і пенсію Позивача обчислено в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати, її розмір пенсії складає 17 826,94 грн (19807,71 грн*90%). Загальний розмір пенсії складає: основний розмір пенсії від середнього заробітку 17826,84 грн, підвищення дітям війни Постанова №112 - 66,43 грн, розмір пенсії з надбавками - 17893,37 грн.

29.07.2021 представник Позивача звернувся до Відповідач із заявою про здійснення перерахунку пенсії позивача.

Листом від 05.08.2021 № 2600-0211-8/125509 Відповідач повідомив, що з 2017 року розмір грошового пенсійного забезпечення Позивача поступово змінювався у зв`язку з зміною прожиткового мінімуму та становив з 01.01.2017 - 14663,81 грн, з 01.11.2017 - 16822,43 грн, з 01.01.2018 - 17068,13 грн, з 01.04.2018 - 17876,74 грн, з 01.07.2021 - 17893,37 грн. Пенсію обчислено в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати.

8. Позивач, вважаючи протиправним рішення Відповідача про відмову в перерахунку його пенсії, а своє право на належне пенсійне забезпечення - порушеним, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 № 2790-XII (далі - Закон № 2790-XII), «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VII (далі - Закон № 213-VII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.11.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Статус (права, обов`язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень регламентовані спеціальним Законом № 2790-XII.

Відповідно до абзацу першого частини дванадцятої статті 20 зазначеного Закону № 2790-XII після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

Згідно з абзацом одинадцятим частини дванадцятої статті 20 Закону № 2790-XII, у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється з усієї суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною сімнадцятою статті 20 Закону № 2790-XII визначено, що положення частин другої, третьої, п`ятої, шостої, одинадцятої, дванадцятої, тринадцятої, чотирнадцятої, п`ятнадцятої, шістнадцятої цієї статті поширюються також на народних депутатів України починаючи з першого скликання і не можуть бути скасовані чи звужені іншими законодавчими актами.

01.01.2015 набрав чинності Закон № 76-VIII, згідно з пунктом 28 якого визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Законом від 03.11.2017 № 2148-VIII до статті 20 вказаного Закону № 2790-XII внесено зміни та визначено, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (частина дванадцята), та передбачено застосування відповідного порядку пенсійного забезпечення з 01.10.2017.

Закон № 1058-IV не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, станом на час призначення Позивачу пенсії спеціальним Законом № 2790-XII дійсно було передбачено здійснення перерахунку пенсії народного депутата в разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам.

11. Втім, у наступному, законодавцем було змінено порядок пенсійного забезпечення народних депутатів та визначено, що з 01.10.2017 таке здійснюється, відповідно до загального Закону № 1058-IV.

12. Водночас, Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час звернення Позивача до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок його пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючим народним депутатам (09.06.2021) законодавством не було передбачено такої підстави для перерахунку пенсії народного депутата.

14. Разом з тим, при розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у вказаному рішенні ЄСПЛ став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований в рішеннях від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

15. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії Позивача у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючим народним депутатам.

16. Доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно визначив момент виникнення в нього права на перерахунок пенсії, колегія суддів відхиляє з підстав, наведених вище.

17. З приводу тверджень Апелянта про те, що на підставі редакції Закону України «Про статус народного депутата України», яка діяла станом на час призначення йому пенсії, він набув право на пенсійне забезпечення, включаючи право на перерахунок його пенсії, судова колегія зазначає, що як було вказано вище, редакція спеціального Закону № 2790-XII, на підставі якої Позивачу було призначено пенсію, змінилась і відповідна підстава для перерахунку пенсії народного депутата, на якій наполягає ОСОБА_1 , була виключена.

При цьому, законодавчі норми, якими були внесені означені зміни, неконституційними не визнавалися.

Водночас, як вбачається з вищенаведених правових висновків ЄСПЛ, передбачені законом права, зокрема на пенсійне забезпечення, не є абсолютними та за певних умов, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, можуть бути скориговані державою.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє ці та інші доводи апеляційної скарги.

18. З приводу посилання Апелянта на рішення Верховного Суду у справі № 560/2120/20, колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду, викладені у вказаній справі, не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи, оскільки стосуються перерахунку пенсій зовсім іншої категорії осіб (прокурорів) та щодо іншого порядку і підстав для їх перерахунку (зокрема, за наяності відповідного рішення Конституційного Суду України, яке щодо правовідносин, спірних у цій справі, відсутнє).

19. Посилання Апелянта на науково-експертний висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст.ст. 6, 7 КАС України, такий висновок не є джерелом права, на підставі якого здійснюється вирішення судової справи.

20. Доводи Апелянта про те, що очевидним є факт звуження його конституційного права на пенсію, що купівельна вартість гривні у 2001 році вимірювалася у співвідношенні 5 грн за 1 долар США, а наразі - 35 грн за 1 долар США, а також посилається на підвищення цін на всі товари першої необхідності, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, наведених вище.

21. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

22. Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції повно щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в цій справі та вважає, що судом правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

23. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

24. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2022 року - без змін.

25. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 13 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова