Справа № 240/18709/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 240/18709/21

адміністративне провадження № К/990/27003/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2022 року у справі № 240/18709/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати йому індексації після дня його звільнення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за 633 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 9 листопада 2019 року до 4 серпня 2021 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру його грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати індексації.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 9 листопада 2019 року до 4 серпня 2021 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток з 9 листопада 2019 року (наступний день після звільнення з військової частини) до 4 серпня 2021 року (день перед виплатою індексації грошового забезпечення), відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого1995 року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2022 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року скасовано в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток з 9 листопада 2019 року (наступний день після звільнення з військової частини) до 4 серпня 2021 року (день перед виплатою індексації грошового забезпечення), відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого1995 року та прийнято в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 листопада 2019 року до 4 серпня 2021 року в розмірі: 26048,33 грн;

- в решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, військова частина НОМЕР_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку 28 вересня 2022 року.

Скаржник просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2022 року у справі № 240/18709/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що її належить повернути з огляду на таке.

Частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Водночас частинами третьою і четвертою статті 55 КАС України обумовлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Суд зауважує, що самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Тож для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Враховуючи наведене, допуск особи до участі у справі і визнання належно вчиненими будь-якого іншого з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умов, визначених законодавством.

У цьому контексті Суд зауважує, що касаційна скарга підписана ОСОБА_2 як командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, до касаційної скарги не додано документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_3 на підписання та подання касаційної скарги від імені Військової частини НОМЕР_1 .

На цій основі суд констатує, що касаційна скарга підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено порядку, встановленому законом.

За правилами 1 першого частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо вона подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, суддя не вбачає підстав для прийняття до розгляду вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, касаційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2022 року у справі № 240/18709/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………………..

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду