Справа № 120/3310/21-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3310/21-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

14 жовтня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 від 22.09.2009 року, до складу грошового забезпечення, яке виплачувалося за період з 01.04.2013 по 10.04.2013;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01.04.2013 по 10.04.2013 з включенням до його розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 від 22.09.2009 року в розмір 20% із урахуванням раніше виплаченої суми грошового забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції втсановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 30.03.2013 року №78 позивача звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.04.2013 року №67 позивача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення з 10.04.2013.

Разом з тим, на думку позивача, при нарахуванні грошового забезпечення до розрахунку не було включено щомісячну грошову винагороду, яка була запроваджена постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" у розмірі 20%.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, протиправною та з метою стягнення недоплаченої йому грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди для всіх військовослужбовців, крім окремих категорій військовослужбовців ЗСУ, встановлено наказом Міноборони №370 з 07 червня 2013 року.

З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 10.04.2013, тобто до набрання чинності Наказом №370.

Згідно з приміткою до довідки військової частини НОМЕР_1 №1299 від 11.05.2017 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , щомісячна грошова винагорода була введена в дію постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року окремим категоріям військовослужбовців. На підставі наказу Міністерства оборони України №370 від 07.06.2013 року були внесені зміни до вищенаведеної постанови про виплату винагороди в розмірі 20% всім військовослужбовцям з 01.04.2013. На день набрання чинності наказу позивач був звільнений з військової служби, тому підстав для виплати даної винагороди не було.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, відповідач правомірно не включив до складу грошового забезпечення позивача, щомісячну додаткову грошову винагороду грошового забезпечення, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 889.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011-XII).

Згідно з частин 1, 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів; до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

02.10.2010 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (далі Постанова №889), якою з 1 жовтня 2010 року встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для деяких категорій військовослужбовців.

На підставі Постанови №889 та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди (далі Інструкція №595).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161 внесено зміни до Постанови №889 та встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для військовослужбовців Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби).

На підставі вищенаведеного відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2013 року №370 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 №595» (далі Наказ №370) внесено зміни до Інструкції №595.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №595 в редакції Наказу №370 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення.

Таким чином, порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди для всіх військовослужбовців, крім окремих категорій військовослужбовців ЗСУ, встановлено наказом Міноборони №370 з 07 червня 2013 року.

Як уже зазначено, позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 10.04.2013, тобто до набрання чинності Наказом №370.

Згідно з приміткою до довідки військової частини НОМЕР_1 №1299 від 11.05.2017 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , щомісячна грошова винагорода була введена в дію постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 окремим категоріям військовослужбовців. На підставі наказу Міністерства оборони України №370 від 07.06.2013 були внесені зміни до вищенаведеної постанови про виплату винагороди в розмірі 20% всім військовослужбовцям з 01.04.2013. На день набрання чинності наказу позивач був звільнений з військової служби, тому підстав для виплати даної винагороди не було.

Згідно з довідкою №1299 від 11.05.2017 щомісячна додаткова грошова винагорода відповідно до Постанови №889 позивачу не нараховувалася і не виплачувалася.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно не включив до складу грошового забезпечення позивача, щомісячну додаткову грошову винагороду грошового забезпечення, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 889.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов праивльного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.