Справа № 580/4141/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року справа № 580/4141/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє особисто, а також як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

13.09.2022 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка), яка діє особисто, а також як законний представник неповнолітнього - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), подала у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.10.2021 пенсії зі втрати годувальника, призначеної згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання відповідача виплачувати їй пенсію по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01.10.2021;

визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.10.2021 неповнолітньому сину пенсії по втраті годувальника, призначеної згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання відповідача виплачувати неповнолітньому сину пенсію по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01.10.2021;

стягнення на її користь з судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи зазначила, що відповідач після призначення з 01.10.2021 пенсії по втраті годувальника обмежив її загальний розмір 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вважає, що такі обмеження не відповідають вимогам закону.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 16.09.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а позовну заяву з додатками 20.09.2022, що підтверджується розпискою.

29.09.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Стверджує, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №580/10407/21 провів перерахунок пенсії в разі втрати годувальника позивачам згідно з довідкою від 07.10.2021 №33/44/1-К-1739/08-1637. Загальний розмір пенсії кожного з позивачів після перерахунку з 01.10.2021 становив 18540,00грн, з 01.12.2021 19340,00 грн, з 01.07.2022 20270,00грн. Пенсію у вказаному розмірі позивачі отримують із червня 2022 року. Вказує, що за правилами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного вище Закону передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності вказаним Законом, а саме до 01.10.2011. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того часу, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії. Вказана норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивачів, а лише визначає, що до того моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків. Просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19. Просить звернути увагу суду на те, що позивачі не заявили позовні вимоги про зобов`язання перерахувати пенсію без обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, а вимоги щодо зобов`язання виплачувати таку пенсію є передчасними. Судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можуть бути порушені у майбутньому. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00грн зазначив. Враховуючи складність вказаного спору та об`єм проведеної роботи адвокатом, не спостерігається співмірність зазначених у розрахунку за надані послуги сум. Вважає, що позивач не довів склад та обгрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу. Тому вони не підлягають розподілу.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . Подружжя мало спільного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

25.09.2021 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.09.2021 серії НОМЕР_5 .

Позивачка та вказаний син перебували на утриманні померлого та є непрацездатними членами його сім`ї у зв`язку із встановлення позивачці інвалідності II групи, що підтверджується пенсійним посвідченням від 24.04.2020 серії НОМЕР_6 та неповнолітнім віком сина.

Померлий годувальник ОСОБА_3 , як одержувач пенсії з інвалідності відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебував на пенсійному обліку у відповідача.

З 01.10.2021 позивачам призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до положень Розділу IV вказаного вище Закону.

11.10.2021 позивачка звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 07.10.2021 №33/44/1-К-1739/08-1637 за оновленим розміром грошового забезпечення померлого.

Рішенням від 19.10.2021 відповідач відмовив у перерахунку пенсії.

Не погодившись із рішенням відповідача позивачка оскаржила його до Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/10407/21.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2022, яке набрало законної сили 03.03.2022, позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасувано рішення відповідача від 19.10.2021 про відмову у перерахунку пенсії позивачці, відповідно до ст.ст. 43,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 07.10.2021р. №33/44/1-К-1739/08-1637. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок з 01.10.2021 пенсії в разі втрати годувальника позивачці на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 07.10.2021 №33/44/1-К-1739/08-1637 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до ст.ст. 43,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.10.2021. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок з 01.10.2021 пенсії в разі втрати годувальника позивачу на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 07.10.2021 №33/44/1-К-1739/08-1637 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до ст.ст. 43,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.10.2021.

Перерахунками пенсій в пенсійних справах № - МВС та № МВС підтверджується, що відповідач на виконання зазначеного вище рішення суду здійснив перерахунки пенсій: з 01.10.2021, з 01.03.2022, з 02.04.2022, з 01.06.2022 та з 01.07.2022 із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7400,00грн, оклад за військове звання 2600,00грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 5000,00грн, середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, в т.ч. надбавка за специфічні умови проходження служби, премія 39960,00грн, всього 54960,00грн. Основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення. Максимальний розмір пенсії: з 01.10.2021 18540,00грн, з 01.03.2022 до 01.06.2022 (включно) 19340,00грн, з 01.07.2022 20270,00грн.

05.08.2022 позивачка від себе особисто, а також як законний представник неповнолітнього сина звернулася заявами до відповідача, в яких просила припинити обмеження належної їй та її неповнолітньому сину пенсії максимальним розміром, нарахувати на виплатити з 01.10.2021 пенсію без обмеження максимальним розміром.

Листами від 01.09.2022 за №4881-4752/К-03/8-2300/22 та за №4896-4751/К-03/8-2300/22 відповідач повідомив. Відповідно до законів України про Державний бюджет України на 2021 та 2022 роки прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.07.2021 встановлено в розмірі 1854,00 грн, з 01.12.2021 - 1934,00 грн, з 01.07.2022 - 2027,0грн. Отже, загальний розмір пенсії позивачів після перерахунку з 01.10.2021 становить 18540,00 грн, з 01.12.2021 - 19340,00 грн, з 01.07.2022-20270,00 грн. Пенсію у зазначеному розмірі позивачі отримують із червня 2022 року. Отже, рішення суду у справі №580/10407/21 виконано у межах покладених зобов`язань та наданих повноважень. Законодавчих підстав для обчислення пенсії позивачів з 01.10.2021 без обмеження максимального розміру пенсії нарівні 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб відповідно до довідки від 07.10.2021 №33/44/1-К-1739/08-1637 немає.

Тому позивачі звернулися в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає мови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262-ХІІ).

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. На підставі частин 1, 2 цієї статті перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з абз.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ст.2 Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - ЗУ №3668-VI) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Для вирішення спору суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України врахував висновки щодо застосування вказаних вище норм Закону, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2022 року у справі №620/613/21 щодо подібних правовідносин.

Розглядаючи вказану справу, Верховний Суд зазначив:

«…16. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон № 2262-ХІІ.

17. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

18. Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

19. Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

20. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

21. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

22. Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

23. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

24. Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

25. Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

26. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

27. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

28. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

29. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

30. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

31. Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

32. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

33. У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

34. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

35. Аналогічний правий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

36. Відтак обмеження ГУ ПФУ максимального розміру пенсії ОСОБА_1, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

37. З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанції про задоволення позовних вимог.».

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI, у зв`язку з чим обмеження відповідачем максимального розміру пенсій позивачів під час здійснення з 01.10.2021 перерахунку пенсій по втраті годувальника, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Враховуючи, що відповідач здійснив перерахунку пенсій позивачам застосувавши обмеження максимальним розміром, суд дійшов висновку, що належним і повним способом судового захисту порушеного права позивачів є визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження позивачам з 01.10.2021 пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, зобов`язання здійснити з 01.10.2021 перерахунок пенсій позивачів та виплатити без обмеження максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, тобто виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01.10.2021.

Отже, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Щодо професійної правничої допомоги.

Між адвокатом Лучинович І.В. та позивачкою, як клієнтом, укладено договір від 02.09.2022 №02/09/2022 про надання правової допомоги.

Надалі сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного вище договору, згідно з якою визначено, що вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги Клієнту щодо звернення до суду позовом про оскарження дій Головного управління ПФУ в Черкаській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначається у фіксованому розмірі та складає 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) у справі, що розглядалася (далі Опис робіт) вказаний адвокат на виконання вказаного вище договору та додаткової угоди надала позивачці правову допомогу відповідно до переліку:

ндання усної консультації щодо можливих шляхів поновлення прав клієнта;

опрацювання нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини, практики вирішення національними судами аналогічних та близьких за змістом правовідносин, формування правової позиції;

підготовка позовної заяви до відповідача про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії;

формування додатків до позовної заяви, засвідчення копій письових доказів, що додаються до позову.

Актом від 06.09.2022 приймання-передачі наданих послуг №1 підтверджується, що зазначений вище адвокат передала, а позивачка, як клієнт, прийняла правову допомогу згідно з довором від 02.09.2022 №02/09/2022 в редакції додаткової угоди №1 відповідно до вказаного вище опису. Загальна вартість послуг складає 5000,00грн.

Адвокат Лучинович І.В. надала позивачці рахунок-фактуру адвоката від 02.09.2022 №1 на суму 5000,00 грн.

Згідно з меморіальним ордером від 05.09.2022 позивачка на підставі вказаного вище договору про надання правової допомоги та додаткової угоди сплатила на банківський рахунок адвоката Лучинович І.В. 5000,00грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подав клопотання щодо відсутності підстав для розподілу вказаної позивачем суми витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не обґрунтував їх розміру. Вказані доводи відповідача спростовуються сукупністю належних, достатніх та допустимих доказів, а саме договором від 02.09.2022 №02/09/2022 про надання правової допомоги, додатковою угодою від 02.09.2022 №1 до вказаного вище договору, детальним описом робіт (наданих послуг) від 06.09.2022, здійсненим адвокатом Лучинович І.В на виконання умов договору про надання правової допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2022, рахунком-фактурою від 02.09.2022 №1 та меморіальним ордером від 05.09.2022 про сплату позивачкою на банківський рахунок адвоката гонорару на суму 5000 грн.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував, що адміністративна справа розглядалася правилами спрощеного письмового провадження. Тобто, ознак складної не мала. Позовна заява підписана особисто позивачкою. Адвокатом Лучинович І.В. завірено копії всіх доданих до позовної заяви документів. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права. Такого фаху у позивачки не підтверджено.

Отже, безпосередня участь адвоката у цій справі та понесення у зв`язку з цим судових витрат позивачкою доведена сукупністю належних і достовірних доказів. Тому зважаючи на результат вирішеного спору, суд дійшов висновку про обгрунтованість вказаної вище суми витрат на адвоката та наявність підстав для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів повністю.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє особисто, а також як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження з 01.10.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, призначеної згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) здійснити з 01.10.2021 перерахунок пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та виплатити без обмеження максимальним розміром, тобто виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01.10.2021.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані з наданням їй професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5000,00грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 17.10.2022.