Справа № 500/1876/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1876/22 пров. № А/857/8542/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Баранюк А.З.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 19 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ), оформлену листом № 1900-0207-8/7235 від 23 березня 2022 року, про відмову у призначенні позивачу пенсії по віку та зарахування до його страхового стажу періоди роботи в Львівському виробничому об`єднанні "КОНВЕЄР" з 01 серпня 1983 року по 06 червня 1985 року на посаді слюсаря ремонтника, та з 26 червня 1985 року по 04 квітня 1995 року на посаді слюсаря у Гусятинському машинобудівному заводі "Гусятинреммаш" ("Гусятинмаш");

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу періоди роботи в Львівському виробничому об`єднанні "КОНВЕЄР" з 01 серпня 1983 року по 06 червня 1985 року на посаді слюсаря ремонтника, та з 26 червня 1985 року по 04 квітня 1995 року на посаді слюсаря в Гусятинському машинобудівному заводі "Гусятинреммаш" ("Гусятинмаш") та призначити йому пенсію по віку згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і провести перерахунок пенсії з моменту його звернення до ГУ ПФУ, а саме з 16 лютого 2022 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі № 500/1876/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у трудовій книжці позивача містяться неправильні та неточні записи про періоди його роботи. Разом із тим, ним не надано жодних інших документів для підтвердження його трудового стажу. Вважає, що підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача немає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 23 березня 2022 року за №1900-0207-8/7235 повідомив ОСОБА_1 , що для призначення пенсії за віком підстав немає, оскільки на момент звернення за її призначенням його страховий стаж становить 24 років 04 місяців 14 днів, що є меншим за необхідний (28 років). Тому рішенням від 18 березня 2022 року №93 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Як слідує із вказаного рішення, до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи в Львівському виробничому об`єднанні "КОНВЕЄР" з 01 серпня 1983 року по 06 червня 1985 року на посаді слюсаря ремонтника, оскільки записи трудової книжки про цей період роботи містять суттєві неточності про дату прийняття на роботу, та з 26 червня 1985 року по 04 квітня 1995 року на посаді слюсаря в Гусятинському машинобудівному заводі "Гусятинреммаш" ("Гусятинмаш"), оскільки позивачем не додано уточнюючу довідку Гусятинського виробничого ремонтного підприємства "Гусятинреммаш" про зміну назви підприємства.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до страхового стажу періоду роботи позивача з 01 серпня 1983 року по 06 червня 1985 року на посаді слюсаря ремонтника в Львівському виробничому об`єднанні "КОНВЕЄР" та з 26 червня 1985 року по 04 квітня 1995 року на посаді слюсаря в Гусятинському машинобудівному заводі "Гусятинреммаш" ("Гусятинмаш").

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з трудової книжки позивача, він з 01 серпня 1983 року по 06 червня 1985 року працював на посаді слюсаря ремонтника в Львівському виробничому об`єднанні "КОНВЕЄР". При цьому підставою проведення запису про прийняття на роботу є наказ підприємства від 01 серпня 1985 року, що свідчить про явні розбіжності у таких записах.

Окрім того, у трудовій книжці зазначено, що у період з 26 червня 1985 року позивач працював на посаді слюсаря Гусятинського виробничого ремонтного підприємства "Гусятинреммаш" (наказ № 104-к від 26.06.1985). 04 квітня 1995 року звільнений з роботи за власним бажанням (наказ № 20 від 04.04.1995). При цьому запис про звільнення засвідчений підписом посадової особи та печаткою відділу кадрів Гусятинському машинобудівельного заводу "Гусятинмаш".

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 запропоновано для підтвердження його страхового стажу надати необхідні уточнюючі довідки та довідку про перейменування підприємства.

Разом з тим, жодних довідок чи інших документів про підтвердження роботи позивачем не надавалось.

Таким чином, слід погодитись з твердженням апелянта, що для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів йому необхідно надати ГУ ПФУ уточнюючі документи, які спростовують сумніви у достовірності записів у його трудовій книжці.

Частиною 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі № 500/1876/22 скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк