Справа № 569/14800/22
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Данилюк І.В.,

представника відповідачів Тітковець Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України, -

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Данилюк І.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області №30 від 19 вересня 2022 року про примусове повернення з України із забороною в`їзду на 3 роки громадянина Азербайджану ОСОБА_1 - в частині заборони в`їзду громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територію України строком на 3 (три) роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 19 вересня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. 19 вересня 2022 року головним спеціалістом сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області Шинкаруком О.Ю. прийняте Рішення № 30 про примусове повернення з України із забороною в`їзду на 3 роки громадянина Азербайджану ОСОБА_1 . Зокрема, зазначеним рішенням № 30 від 19.09.2022 року було вирішено: примусово повернути за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , 1977 року народження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18 жовтня 2022 року; заборонити в`їзд в державу строком на 3 роки - 19.09.2025р.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем було порушено законодавство щодо перебування на території України, а тому щодо позивача було прийняте законне рішення про повернення до країни походження із забороною в`їзду в Україну на 3 роки.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в позові, посилаючись на те, що іноземець здійснив в`їзд в Україну 28.10.2019 через ПП Плетинівка за паспортом громадянина Азербайджану НОМЕР_1 від 09.07.2018 у приватних справах. 26.01.2020 закінчився дозволений строк перебування, проте іноземець території України не покинув. Свої дії пояснює відсутністю бажання (пояснення від 19.09.2022). Іноземець не вжив заходів щодо легалізації свого перебування(продовження строку перебування за наявності підстав) в порядку визначеному Постановою № 150та продовжує ухилятися від виїзду з території держави у встановлені законом строки.Доказів звернення до УДМС з питань продовження строку перебування на території України, наявності законних підстав для перебування позивача на території України більше граничного строку, встановленого законом, доказів на підтвердження вжиття заходів спрямованих на легалізації свого перебування не надав. Із вищезазначеної дати іноземець вважається таким, якии знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні. 19.09.2022 за порушення правил перебування на території України (ухилення від виїзду після закінчення відповідного строку перебування) іноземець був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.203 КУпАП (протокол ПРМРВ № 000529 від 19.09.2022). За наслідками розгляду якого на іноземця накладений штраф в розмірі 5100,00 грн. 19.09.2022 керуючись ст. 26 Закону № 3773-УІ, Рівненським МВ УДМС прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18.10.2022, встановлено заборону в`їзду в Україну на 3 роки. Про прийняте рішення та підстави прийняття такого рішення був повідомлений прокурор. Рішення доведено до відома іноземця та взято з нього зобов`язання добровільно виїхати з України у визначений рішенням строк, а також проінформовано його про здійснення УДМС подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показала, що проживає з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі з моменту його прибуття в Україну та мають намір укласти шлюб. Вказала, що він має тимчасові підробітки, хороші відносини з сусідами за місцем проживання .

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 вересня 2022 року уповноваженою особою Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби в Рівненській області Шинкаруком О.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності згідно постанови серії МРВ №000529 від 19.09.2022 року за те, що він порушив правила перебування в Україні з 26.01.2020 року і ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.203 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100, 00 грн.

19 вересня 2022 року головним спеціалістом сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області Шинкаруком О.Ю. прийняте Рішення №30 про примусове повернення з України із забороною в`їзду на 3 роки громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

Вказаним рішенням №30 від 19.09.2022 року було вирішено: примусово повернути за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , 1977 року народження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18 жовтня 2022 року; заборонити в`їзд в державу строком на 3 роки - 19.09.2025р.

Таке рішення позивач вважає незаконним в частині заборони йому в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлено Законом України №3773-VI Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ( надалі - Закон №3773-VI).

Пунктом 14 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно з частиною першої статті 13 зазначеного Закону, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України №3773-VI Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною другої статті 26 Закону №3773-VI визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції рішення про примусове повернення може супроводжуватися забороною подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони подальшого в`їзду обчислюється з дня винесення такого рішення. Якщо рішення про примусове повернення супроводжується забороною в`їзду в Україну, у паспортному документі іноземця проставляється відмітка про заборону в`їзду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що уповноважені органи державної влади, приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Встановлена частиною другою статті 26 Закону №3773-VI можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну свідчить про наявність в органу ДМС дискреційних повноважень.

Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень, а саме встановити заборону на в`їзд, або не встановлювати таку заборону.

З огляду на положення частини другої статті 26 Закону №3773-VI, рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав, встановлених частиною першою статтей 13 та 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

При цьому, статтею 26 цього Закону не визначено перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

Тому, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені у статті 13 Закону № 3773-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі №758/13408/18, від 11 лютого 2020 року у справі №806/1200/18 та від 28 листопада 2019 року у справі №755/2810/19.

Таким чином в оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування відносно позивача заборони подальшого в`їзду в Україну та відсутні посилання на підстави, якими керувався відповідач при прийнятті рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну позивачу на строк 3 роки, а встановлені обставини справи свідчать про те, що орган державної міграційної служби помилково ототожнив підстави для примусового повернення позивача в країну походження, визначені у частині першій статті 26 вищевказаного Закону № 3773-VI, з підставами для заборони його в`їзду в Україну.

Більше того, порушений позивачем законодавчо визначений порядок перебування на території України є достатньою підставою для застосування заходів у вигляді примусового повернення у країну походження, та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане правопорушення, без необхідності заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.71 КАС України не надано жодних належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для заборони позивачу в`їзду в Україну, передбачених ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє доведення у суді, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 20,205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області №30 від 19 вересня 2022 року про примусове повернення з України із забороною в`їзду на 3 роки громадянина Азербайджану ОСОБА_1 - в частині заборони в`їзду громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територію України строком на 3 (три) роки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Рівненський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Рівненській області, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Словацького, б. 3.

Відповідач: Управління державної міграційної служби України в Рівненській області, , місцезнаходження: м. Рівне, вул. 16 Липня, 6.

Суддя Н.Г. Кучина