Справа № 320/5322/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Київ № 320/5322/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення № від 08.04.2020 про застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 адміністративну справу № 320/5322/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки за позивачем жодної заборгованості не обліковується, скаргу на рішення про застосування штрафних санкцій ДФС України розглянуло з порушенням строків, а також, наголошено, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, фіскальний орган на підставі актів документальної перевірки та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки, але жодних перевірок відповідачем не проводилось, актів не складалось. Позивач вважає, що формування оскаржуваного рішення поза межами законодавчо визначених строків, без встановлення перевіркою порушення, не може вважатись правомірним.

30.10.2020 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача наголосив на тому, що позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону № 2464-ІV, а саме єдиний внесок за період 2017 року, 1-4 квартал 2018 року сплачено з порушенням законодавчо визначеного строку. Також, на переконання сторони відповідача, призначення перевірки та складання акту при винесенні рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску не передбачено.

14.06.2021 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої, вказано на безпідставність доводів податкового органу у відзиві на позовну заяву, з урахуванням відсутності недоїмки, перевірки та акту перевірки. Також, з урахуванням пропуску ДФС України визначеного строку на розгляд скарги позивача, така скарга вважається повністю задоволеною.

Також, до суду від відповідача надійшли заперечення від 22.06.2021 на відповідь на відзив.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2020, ОСОБА_1 отримав рішення ГУДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.04.2020 № , відповідно до якого, ГУ ДПС у м. Києві вимагає від позивача сплати штраф у сумі 3655,03 грн. і пеню у сумі 4328,01 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

24.04.2020, не погодившись із наведеним рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, позивач користуючись правом наданим ч. 4 ст. 25 Закону Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надіслав скаргу на вищезазначене рішення до ДПС України.

Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 29.05.2020, Державна податкова служба України вирішила рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи рішення № від 08.04.2020 про застосування штрафних санкцій протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають щодо нарахування та ведення обліку єдиного соціального внеску, врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Так, частиною першою статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно з частинами другою та третьою статті 5 Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 51, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4, 5, 51 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункти 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з частиною 11 статті 9 Закону України № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 06.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що набрали чинності з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Так, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

З наведеного слідує, що фізична особа-підприємець має сплачувати єдиний соціальний внесок у разі, якщо перебуває як на загальній системі оподаткування, так і на спрощеній.

Разом з тим, у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Отже, фізичні особи-підприємці сплачують єдиний соціальний внесок за періоди незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Слід зазначити, що нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Відповідно до вимог пунктів 6, 7 статті 13 Закону «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та розділу VI Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (надалі за текстом - Інструкція), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Приписами статті 25 Закону та пункту 3 Розділу VI Інструкції, визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Як вбачається з позовної заяви та позиції позивача, останній вважає оскаржуване рішення протиправним, з тих підстав, що за ним не обліковувалась заборгованість з єдиного внеску, перевірка не проводилась, акт не складався, а також, ДПС України розглянула скаргу та винесла рішення 29.05.2020, чим порушила строки встановлені п.56.8. ст.56 Податкового кодексу України та п. 7 ч. 4 ст. 25 Закону ЄСВ, з огляду на що, позивач вважає, що його скарга має автоматично бути задоволеною відповідачем.

У контексті наведеного, суд зазначає, що щодо позивача не призначались перевірка та не складався акти перевірки, у зв`язку з тим, що відповідно до пп. 2 п. 2 розділу VII Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 20.04.2015 року № 449, призначення перевірки та складання акту перевірки при винесенні рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не передбачено.

Згідно пп. 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно додатку 12 до цієї Інструкції. При ньому приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється та підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника.

У відповідності до норм ч. 2 ч. 3 ст.8 Закону №2464-ІV, єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а податкове законодавство не регулює порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів.

Тож, оскільки позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону №2464-ІV, а саме, єдиний внесок на відповідний рахунок за період 2017 року, І-ІV квартал 2018 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, у зв`язку з чим, ГУ ДПС у м. Києві і було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08.04.2020.

При цьому, під час розгляду даного спору, стороною позивача так і не було обґрунтовано та не спростовано факту наявності несвоєчасно сплаченої суми єдиного внеску, при цьому, стороною відповідача було додано дані з ІКПП позивача.

Відповідно до вказаних даних (з інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів), в інтегрованій картці платника податку по ЄСВ для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування (71040000) станом на 21.01.2019р. існувала заборгованість в загальній сумі - 15819,25 грн. (нарахування за І-ІV 2017р. в сумі - 8448.0 грн. І-ІV кв. 2018р. в сумі - 9828.72 грн. яку фактично сплачено -23.01.2019р.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не своєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за І - IV кв. 2017р.. І-ІV кв.2018р. в зв`язку з чим, було винесено рішення № від 08.04.2020р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплачу (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Щодо доводів позивача про порушення ДПС України строку розгляду його скарги, суд зазначає, що, по перше, ДПС України не є учасником даного спору, його дії/бездіяльність/рішення не є предметом розгляду, проте, суд бере до уваги те, що відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ, було внесено зміни до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 в редакції що діяла на момент розгляду скарги позивача, відповідно пунктом "9-13 тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється встановлений цим Законом строк розгляду скарг платників податків єдиного внеску, що надійшли/надійдуть до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених частиною четвертою статті 25 цього Закону. Тимчасово, до 31 травня 2020 року (включно), продовжується строк подачі скарг платників єдиного внеску, термін подачі яких припадає на період з 18 березня до 31 травня 2020 року. З огляду на зазначене, посилання позивача на порушення строків розгляду скарги передбачених Законом № 2464, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд також звертає увагу, що чинним законодавством надано право контролюючому органу обчислювати єдиний внесок згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акта перевірки.

За наслідком розгляду даного спору, аналізуючи підстави, що покладені в основу позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що такі доводи позивача є необґрунтованими та не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування єдиного внеску - протилежного позивачем не доведено, судом не встановлено, а відповідачем надано відповідні підтвердження правомірності оскаржуваного рішення. Тож, позовні вимоги є непідтвердженими та необґрунтованими.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда