Справа № 420/8004/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8004/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДФС в Одеській області про стягнення суми заробітної плати за час затримки у поновленні на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час затримки у поновленні на роботі за період з 10.02.2022 року по 16.05.2022 року у сумі 44 092,1 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19 було задоволено частково її позовну заяву до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу №1738-о від 20.11.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о «Про звільнення ОСОБА_1 », наказ Головного управління ДФС в Одеській області №1738-о від 20.11.2019 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о».

Зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області.

Разом з тим, вищезазначене рішення суду було виконано податковим органом 16.06.2022 року, про що свідчить наказ Головного управління ДПС в Одеській області №110-о від 12.05.2022 року. При цьому постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 року по справі №420/5736/21 було стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області додатково на користь позивача середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20.05.2020 року по 09.02.2022 року у сумі 293042,88 грн. через несвоєчасне поновлення позивача на посаді.

Разом з тим, за період з 10.02.2022 року по 16.05.2022 року Головним управлінням ДФС в Одеській області не було відшкодовано їй середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року по справі №420/7705/19 було замінено боржника у виконавчих листах по справі №420/7705/19, а саме боржника: з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5; ) на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області ().

Ухвалою суду від 20.06.2022 року адміністративну справу №420/8004/22 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

29.06.2022 року через канцелярію суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що виконання судового рішення по справі №420/7705/19 було покладено саме на Головне управління ДФС в Одеській області.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року було залучено до участі у справі №420/8004/22 в якості співвідповідача Головне управління ДФС в Одеській області та розпочато розгляд справи з початку.

Відзиву на позовну заяві від Головного управління ДФС в Одеській області на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19 (залишено без змін постановою постановами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та Верховного суду 11.02.2021 року) було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1738-о від 20.11.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о «Про звільнення ОСОБА_1 », наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №1738-о від 20.11.2019 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о».

Зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області.

Стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.11.2019 року по 20.05.2020 року у розмірі 62090,40 грн. (шістдесят дві тисячі дев`яносто грн., 40 коп.).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі №420/5736/21 стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки у поновленні на роботі за період з 20.05.2020 року по 02.07.2021 року у розмірі 141344 (сто сорок одна тисяча триста сорок чотири) грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 року по справі №420/5736/21 було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року скасовано. Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки у поновленні на роботі за період з 20.05.2020 року по 09.02.2022 року у розмірі 293 042 (двісті дев`яносто три тисячі сорок дві) гривні 88 копійок. Стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року по справі №420/7705/19 було замінено боржника у виконавчих листах по справі №420/7705/19, а саме: боржника з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області ().

З огляду на зазначене, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19, та з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року, наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 12.05.2022 року №110-о було скасовано наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о «Про звільнення ОСОБА_1 », наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №1738-о від 20.11.2019 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 21.10.2019 року №1591-о». Поновлено позивача на посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області з 20.11.2019 року. Вирішено вважати ОСОБА_1 призначеною на посаду головного державного інспектора Північного відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС в Одеській області з 16.05.2022 року.

В подальшому позивач звернулась до суду із позовом в межах адміністративної справи №420/8004/22 із позовними вимогами про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області суми середньої заробітної плати за час затримки у поновленні на роботі за період з 10.02.2022 року по 16.05.2022 року у сумі 44 092,10 грн.

Водночас постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 року по справі №420/7705/19 було задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року по справі №420/7705/19 скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчих листах по справі №420/7705/19 відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Пунктом 5 частини 3 статті 2 КАС України обов`язковість судового рішення визначена однією із засад (принципом) адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно з ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стаття 236 КЗпП України передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайним виконанням судового рішення є його виконання не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу оголошення рішення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадянина.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП).

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 243/2748/16-ц та від 27.06.2019 у справі №821/1678/16.

Як вже було зазначено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19 було зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області.

Разом з тим, вищезазначене рішення суду було виконано податковим органом лише 12.05.2022 року, про що свідчить наказ Головного управління ДПС в Одеській області №110-О.

При цьому постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 року по справі №420/5736/21 було стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки у поновленні на роботі за період з 20.05.2020 року по 09.02.2022 року у розмірі 293 042 (двісті дев`яносто три тисячі сорок дві) гривні 88 копійок.

За таких умов, враховуючи виконання податковим органом рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19 лише 12.05.2022 року, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП, а саме за період з 10.02.2022 року по 12.05.2022 року.

При цьому суд зауважує, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП, а саме за період з 10.02.2022 року по 12.05.2022 року підлягає стягненню саме з Головного управління ДФС в Одеській області, а не з Головного управління ДПС в Одеській області, як про це зазначає позивач у позовних вимогах, оскільки постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 року по справі №420/7705/19 було скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року по справі №420/7705/19 про заміну боржника у виконавчих листах, а саме з Головного управління ДФС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області.

Апеляційний суд у справі №420/7705/19 зазначив, що зобов`язання, яке випливає з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року, не стосувалося публічно-владних функцій, переданих органами Державної фіскальної служби України органам Державної податкової служби України, і на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну боржника до ЄДР не був унесений запис про припинення ГУ ДФС в Одеській області, як боржника за вказаним рішенням суду. Із зазначених підстав висновок суду першої інстанції про вибуття ГУ ДФС в Одеській області і наявність підстав для її заміни на ГУ ДПС в Одеській області є передчасним.

Також суд зауважує, що 16.06.2022 року є не датою фактичного виконання відповідачем рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №420/7705/19, а є датою призначення позивача на іншу посаду, а саме на посаду головного державного інспектора Північного відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС в Одеській області.

Разом з тим, саме наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 12.05.2022 року №110-о було поновлено позивача на посаді начальника відділу обслуговування платників Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області з 20.11.2019 року.

За таких умов позовні вимоги позивача в частині стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 12.05.2022 року по 16.05.2022 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (далі Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно із пунктом 3 Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 4 Порядку №100 визначені конкретні види виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, а також установлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно із приписами пунктів 5, 8 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було надано довідку від 15.07.2020 року №267/В/15-32-13-02-09, видану ГУ ДПС в Одеській області, згідно з якою середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за вересень-жовтень 2019 року (тобто за два місяці до дати звільнення (20.11.2019 року) складає 678,34 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 10.02.2022 року по 12.05.2022 року (64 робочих днів) склав 43413,76 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору у справі №420/8004/22 не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі протягом 64 робочих днів (за період з 10.02.2022 року по 12.05.2022 року) в сумі 43 413,76 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький