Справа № 140/3686/22
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3686/22 пров. № А/857/10943/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Денисюка Р.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2021 № 25 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком з дати виникнення права на пенсію відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до загального стажу період роботи у Горохівській центрощадкасі з 02.09.1980 по 31.10.1980 та роботи у ТзОВ Горохів Інформ за період з 02.01.1993 по 25.03.1995.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що позивач 23.12.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач 23.12.2021 прийняв рішення № 25 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Відповідно до вказаного рішення, відповідачем не зараховано період роботи відповідно до довідки № 31-15/101 від 22.11.2021, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення та період роботи з 02.01.1993 по 25.03.1995, оскільки відповідно до записів трудової книжки позивача прийнято на роботу в ТзОВ «Горохів Інформ», а відтиск печатки ТзОВ «Омета-Волинь». Проте, позивач з такими твердженнями не погоджується та зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та сумнів відповідача щодо її заповнення не може мати наслідком неврахування певного періоду роботи до страхового стажу особи. При цьому зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки несе негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення були вчинені. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Так у трудовій книжці позивача наявні записи № №1, 2 про період його роботи з 02.09.1980 по 31.10.1980 у Горохівській центрощадкасі на посаді ревізора та в період з 02.01.1993 по 25.03.1995 на посаді директора ТзОВ Горохів Інформ (засновником якої було ТзОВ Омета- Волинь) (записи у трудовій книжці №№17,18). Зазначає, що як вбачається із статуту та установчого договору ТзОВ «Омета-Волинь» було одним із засновників ТзОВ «Горохів Інформ», а тому при звільненні позивача як директора у трудовій книжці поставлена печатка ТзОВ «Омета-Волинь», що підтверджує додатково як процедуру створення підприємства так і факт його роботи. Позивач звертає увагу, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Вважає, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу період його роботи з 02.09.1980 по 31.10.1980 та з 02.01.1993 по 25.03.1995. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні пенсії № 25 від 23.12.2021 в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 відповідно до довідки № 31-15/101 від 22.11.2021. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.12.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком та подав необхідні документи.

ГУ ПФУ у Волинській області 23.12.2021 прийняло рішення № 25 про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 15 днів.

До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано періоди роботи згідно довідки № 31-15/101 від 22.11.2021, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення; період роботи з 02.01.1993 по 25.03.1995, оскільки прийнято на роботу в ТзОВ «Горохів Інформ», а засвідчено печаткою ТзОВ «Омета-Волинь».

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV врегульовано, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відтак, необхідною умовою для виникнення у особи права на отримання пенсії за віком є наявність відповідного страхового стажу роботи та досягнення відповідного віку.

З рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 23.12.2021 № 25 слідує, що відповідачем не зараховано період роботи ОСОБА_1 відповідно до довідки № 31-15/101 від 22.11.2021 (з 02.09.1980 по 31.10.1980 у Горохівській центрощадкасі) у зв`язку з відсутністю наказів про прийняття та звільнення з роботи та період роботи з 02.01.1993 по 25.03.1995 з огляду на те, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ТзОВ «Горохів Інформ», а записи в трудовій книжці завірені печаткою ТзОВ «Омета-Волинь».

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника, а в разі відсутності трудової книжки або ж якщо в останній відсутні певні записи або вони є неточними, підтвердження трудового стажу здійснюється за допомогою інших даних та документів.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

Апеляційним судом встановлено та вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , що ОСОБА_1 02.09.1980 прийнятий на роботу ревізором в Горохівську центрощадкасу та 31.10.1980 звільнений за власним бажанням на підставі статті 36 КЗпП УССР.

Дана обставина підтверджена і довідкою філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 22.11.2021 № 31-15/101.

За наданими документами підтверджено факт роботи ОСОБА_1 в період з 02.09.1980 по 31.10.1980 у Горохівській центрощадкасі.

Записи в трудовій книжці про роботу позивача за спірний період з 02.09.1980 по 31.10.1980 у Горохівській центрощадкасі відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, посади на яких працював позивач та засвідчені підписом керівника підприємства.

Відповідач безпідставно дійшов висновку, що вказаний період роботи позивача не підтверджено наказами про прийняття та звільнення з роботи, і такий висновок не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу роботи ОСОБА_1 . А тому оскаржуване рішення в цій частині на думку апеляційного суду підлягає скасуванню.

Зазначена підстава не була єдиною для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу та відповідачем не зараховано ОСОБА_1 ще період його роботи з 02.01.1993 по 25.03.1995 з огляду на те, що останній прийнятий на роботу директором ТзОВ «Горохів Інформ», а записи в трудовій книжці завірені печаткою ТзОВ «Омета-Волинь».

Постановою Держпраці СРСР № 162 20.06.1974 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі -Інструкція № 58).

З положень пункту 2.4. Інструкції № 58 вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 як основний документ про трудову діяльність містить записи про прийняття його на посаду директора ТзОВ «Горохів Інформ» 02.01.1993 (наказ № 1.5 від 02.01.1993) та звільнення з роботи 25.03.1995 (наказ № 40К від 25.03.1995).

Зазначені записи завірені підписом директора ТзОВ «Омета-Волинь» та печаткою цього підприємства, що не відповідає назві підприємства.

Позивач на підтвердження факту зайнятості у спірний період у ТзОВ «Горохів Інформ» надав Статут ТзОВ «Горохів Інформ», затверджений на зборах засновників протоколом № 1 від 20.10.1992 (а.с. 48-61), Установчий договір про заснування та діяльність ТзОВ «Горохів Інформ» від 20.10.1992 (а.с. 62-71) та витяг з протоколу засідання загальних зборів засновників товариства від 20.10.1992 (а.с. 72-72).

Жодних інших доказів того, що позивач працював у спірний період у ТзОВ «Горохів Інформ» (наказів про прийняття та звільнення з роботи, відомостей про нарахування заробітної плати, тощо) матеріали справи не місять.

Відтак, надані позивачем документи не є тими документами, які б підтверджували факт зайнятості останнього у ТзОВ «Горохів Інформ» у спірний період.

У поясненні, наведеному у позовній заяві, позивач зазначив, оскільки ТзОВ «Омета-Волинь» було одним із засновників ТзОВ «Горохів Інформ», а тому у трудовій книжці записи про прийняття та звільнення його з роботи завірені печаткою саме цього підприємства.

Протоколом № 1 20.10.1992 на зборах засновників затверджено Статут ТзОВ «Горохів Інформ» (а.с. 48-61). Пунктом 1.2 якого визначено, що товариство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок та інші рахунки в установах банків, круглу печатку із своїм найменуванням та зображенням емблеми товариства. Товариство набуває прав юридичної особи з моменту його державної реєстрації.

У товаристві створюється виконавчий орган: дирекція на чолі з генеральним директором або одноособний орган директор. Членами дирекції можуть бути як учасники, так і особи, які не є учасниками. Положення про виконавчий орган товариства затверджується зборами учасників (п. 6.6 Статуту).

Дирекція (директор) вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виконавчої компетенції Зборів учасників (п.6.7 Статуту).

Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Таким правом можуть бути наділені Зборами учасників і інші члени дирекції. Директор здійснює керівництво поточною діяльністю товариства на засадах єдиноначальства в межах компетенції і прав, що визначені Статутом та рішеннями Зборів учасників (п. 6.10, 6.11 Статуту).

Таким чином, ТзОВ «Горохів Інформ» є самостійною юридичною особою, має круглу печатку із своїм найменуванням та зображенням емблеми товариства.

Тому, будь-які дії, вчинені від імені ТзОВ «Горохів Інформ», в тому числі і записи в трудових книжках працівників, мають бути завірені печаткою саме цього підприємства.

З наданого позивачем установчого договору про заснування та діяльність ТзОВ «Горохів Інформ» від 20.10.1992 вбачається, що учасниками цього договору є ТзОВ «Омета-Волинь», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Найвищим органом товариства є Збори його учасників, які складаються з учасників або призначених ними представників. Брати участь у зборах з правом дорадчого голосу можуть члени дирекції, які не є власниками товариства. Учасник товариства вправі передати свої повноваження іншому учаснику або представнику іншого учасника товариства. Збори учасників вибирають голову товариства (стаття 12 установчого договору).

До компетенції зборів учасників належить вирішення будь-яких питань з діяльності товариства, зокрема, визначення основних напрямків діяльності товариства; затвердження перспектив і планів, а також звітів про виконання, в тому числі річних результатів діяльності. Прийняття Статуту товариства та несення до нього змін і доповнень, зібрання та відкликання членів дирекції/директора; реорганізації та ліквідації дочірніх підприємств, філій, представництв, затвердження їх статутів та положень (стаття 15 установчого договору).

У статті 20 установчого договору зазначено, що у товаристві може створюватись колегіальний орган - дирекція, яку очолює генеральний директор або одноосібний директор.

На засіданні загальних зборів засновників ТзОВ «Горохів Інформ» 20.10.1992 було обрано на посаду директора ТзОВ «Горохів Інформ» ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з протоколу засідання та 28.10.1992 внесено відомості про державну реєстрацію вказаного підприємства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

ТзОВ «Омета-Волинь» є одним з учасників ТзОВ «Горохів Інформ», однак вказана обставина не наділяє керівника такого товариства правом засвідчувати власним підписом і печаткою підприємства ТзОВ «Омета-Волинь» дії, вчинені ТзОВ «Горохів Інформ», в тому числі і записів в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 .

Вказаними документами підтверджується процедура створення ТзОВ «Горохів Інформ». Однвк, такими документами не підтверджується факт роботи ОСОБА_1 саме у період з 02.01.1993 по 25.03.1995.

Згідно установчих документів ОСОБА_1 обрано директором саме 20.10.1992, а запис у трудовій книжці за № 17 про прийом на роботу здійснено лише 02.01.1993.

На момент обрання позивача директором товариства він перебував на обліку в центрі зайнятості.

Підставою запису в трудову книжку про роботу директором підприємства позивача є не установчий договір, чи статут, а наказ № 1.5 від 02.01.1993.

Разом з тим, є незрозумілим хто видавав цей наказ.

Станом на 02.01.1993 товариство було зареєстровано як юридична особа і відповідно повинно було мати усі реквізити, в тому числі печатку, якою і повинні завірятися записи в трудовій книжці.

Позивачем не надано жодного документу про те, що в зазначений період він виконував обов`язки директора товариства, що в свою чергу тягне за собою покладення на нього відповідних обов`язків та функцій, які б могли підтверджувати факт його роботи.

Установчі документи не містять кінцевої дати перебування позивача на посаді директора ТзОВ «Горохів Інформ».

В матеріалах справи відсутній протокол зборів засновників про те, що ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків директора ТзОВ «Горохів Інформ». Будь-яких документів щодо спростування наявних неточностей позивачем не надано.

Статут товариства, установчий договір не передбачають права засновників ТзОВ «Горохів Інформ» засвідчувати своїми печатками та видавати відповідні накази про прийняття, звільнення директора даного товариства, а лише надано право засновникам на їх обрання та звільнення. Однак, при цьому такі накази, а відповідно вчинені на підставі них записи в трудову книжку повинні засвідчуватися підприємством, юридичною особою, де особа працювала директором, чого в даному випадку немає.

Таким чином, апеляційними судом не можуть бути взяті до уваги твердження позивача про те, що Статутом та установчим договором пояснюється та обставина, чому відповідні записи у трудову книжку внесені засновником ТзОВ «Горохів Інформ» - ТзОВ «Омета-Волинь».

Не внесені відомості про керівника підприємства і до ЄДР, що підтверджується відповідним витягом. При цьому, до графи «дані про перебування юридичної особи в процесі припинення» внесено запис за № 0000878 від 23.11.2012 включення відомостей про юридичну особу з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним.

Пунктами 2.6. - 2.9. Інструкції № 58 визначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств.

Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17 зроблено висновок про те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Позивач в спірний період був прийнятий на роботу директором ТзОВ «Горохів Інформ», а тому відповідно до чинного законодавства був відповідальним за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок та як керівник підприємства повинен був дотримуватись законодавчо встановленого порядку заповнення трудової книжки, чого в даному випадку не зробив. Також при вирішенні питання про зарахування спірного періоду роботи у ТзОВ «Горохів Інформ», суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктами 3 (вказаного вище) 17, 18 Порядку № 637 передбачено випадки підтвердження трудового стажу за відсутності правильних записів трудової книжки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивач у спірний період працював директором товариства, а відтак у випадку ліквідації підприємства, а також при відсутності документів у архівних установах ( по цьому підприємству), період роботи може бути підтверджено і іншими документами які можуть знаходитися в інших установах організаціях пов`язаних з діяльністю підприємства та роботою його керівника (податкові та бухгалтерські звіти, підписані господарські договори тощо), які підтверджують роботу директором товариства у вказаний період.

Якщо і вказані документи відсутні, то таке підтвердження можливе на підставі показів свідків, які працювали на цьому підприємстві у даний період та мають належно оформлені документи та відповідні записи в трудовій книжці. Однак, будь-яких додаткових документів при призначенні пенсії позивачем ГУ ПФу у Волинській області подано не було, та про інші обставини на підставі яких може бути вирішено питання про зарахування стажу не повідомлено.

Тому, відповідачем правомірно не враховано період роботи позивача з 02.01.1993 по 25.03.1995 у ТзОВ «Горохів Інформ» до страхового стажу, оскільки факт зайнятості останнього у спірний період не підтверджено належними доказами.

Оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.12.2021 № 25 в частині не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 02.01.1993 по 25.03.1995 у ТзОВ «Горохів Інформ» прийнято відповідачем з дотримання вимог чинного законодавства та є правомірним, а тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Умовами призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року є досягнення особою віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 28 років. Станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком та на дату досягнення ним віку 60 років безспірний страховий стаж становить 25 років 10 місяців 15 дні, а тому навіть з урахуванням спірного періоду роботи з 02.09.1980 по 31.10.1980 у Горохівській центрощадкасі страховий стаж позивача становить менше 28 років, тобто умова для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV не виконується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року у справі №140/3686/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний