Справа № 160/11400/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
01.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» до Одеської митниці, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000035/2 від 15.04.2022 року Одеської митниці.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачем з метою митного оформлення товарів подано до відповідача електронну митну декларацію. Під час декларування товару за вказаною в електронній митній декларації позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару, а саме: за ціною контракту, та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України. Позивач зауважує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів. Крім цього позивач зауважує, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
09.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.08.2022 року Одеська митниця звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості. Крім цього відповідач зауважив, що позивачем було подано копію декларації країни відправлення, рахунок-фактуру, прайс-лист, лист №1504-1, в свою чергу, позивач повідомив, що інші документи подаватись не будуть. Отже, позивачем не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та не спростовано наявні розбіжності в документах.
30.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» (далі Покупець) та MEIZHOU LONGSHUNTONG TRADING CO.,LTD (далі - Продавець), Китай укладено контракт №283/Е від 25.05.2021 року.
За умовами даного контракту, покупець купує у продавця посуд порцеляновий та керамічний (далі товар).
Відповідно до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року, ціна на товар, що поставляється за цим контрактом і загальна вартість контракту визначаються у доларах США та складає 300 000,00 доларів США.
Згідно п.3.1, 3.2, 5.1, 6.1, 6.2 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року товар відвантажується протягом 60 робочих днів з моменту підтвердження проформи комерційного рахунку покупцем.
Дозволяється варіювання +5%, -5% у кількості та загальній сумі контракту.
Продавець здає, а покупець приймає товар відповідно до коносаменту, комерційного рахунку і пакувального листа.
Оплата за товари, що поставляються за даним контрактом, здійснюються на наступних умов: покупець зобов`язується здійснити передоплату у розмірі 100% вартості узгодженого обсягу товару у рахунку. Товар оплачується банківським переказом в доларах США протягом 90 календарних днів з дати виставлення рахунку проти його копії.
Продавець зобов`язується надіслати покупцеві кур`єрською поштою наступні документи протягом 10 (календарних) днів після оплати:
- комерційний рахунок;
- сертифікат походження;
- сертифікат якості;
Додатком №03 від 14.01.2022 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року внесено зміни до п.6.1 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року та викладено його у наступній редакції:
«Оплата за товари, що поставляються за даним контрактом, здійснюються на наступних умов: покупець зобов`язується здійснити оплату у розмірі 100% вартості узгодженого обсягу товару у рахунку. Товар оплачується банківським переказом в доларах США протягом 90 календарних днів з дати виставлення рахунку проти його копії.»
Товариству з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» було здійснено поставку товару, а саме: кухонного посуду, який визначений в специфікації №5 до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року, на загальну суму 10 649,68 доларів США.
Факт поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» товару, визначеного в специфікації №5 від 14.01.2022 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року, також підтверджується комерційним інвойсом №F2022-0114 від 14.01.2022 року.
Поставка товару здійснюється на умовах поставки FOB CN Yantian, Shenzhen.
Факт оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» послуг з морського перевезення вантажу за межами державного кордону України та експедиторської винагороди на загальну суму 287 140,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №274 від 15.04.2022 року.
15.04.2022 року з метою митного оформлення товару Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» подано до Одеської митниці електронну митну декларацію (ЕМД) №UA500130/2022/007372.
Разом з електронною митною декларацією (ЕМД) №UA500130/2022/007372 від 15.04.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» подано митному органу наступні документи:
- декларацію митної вартості від 14.04.2022 року, що посилається на раніше оформлену ЕМД від 11.01.2022 року №UA500130/2022/000899;
- рахунок-фактуру (інвойс) №F2022-0114 від 14.01.2022 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №386455 від 18.03.2022 року;
- Контракт №283/Е від 25.05.2021 року;
- додаткову угоду №1 від 07.07.2021 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року;
- додаткову угоду №2 від 14.01.2022 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року;
- специфікацію №5 від 14.01.2022 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року;
- Договір про перевезення №13-04 віл 03.03.2021 року.
У митній декларації митну вартість товару визначено (за основним методом) за ціною контракту.
На етапі перевірки митної декларації Одеська митниця повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, оскільки митницею встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
15.04.2022 року на запит Одеської митниці щодо подання додаткових документів для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» подано до Одеської митниці наступні документи:
- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця Договору про транспортно-експедиційні послуги №LS-4426101 від 22.02.2022 року;
- прайс-лист виробника Б/Н від 14.01.2022 року;
За результатом проведеної митної оцінки Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000035/2 від 15.04.2022 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, Товариству з обмеженою відповідальністю «НТС-Партнер» було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2022/000079 від 15.04.2022 року.
Отже, правомірність винесеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі МКУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно п.1 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.
Відповідно до ч.1,2,5 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Суд зазначає, що цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МКУ визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартості товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1,2 ст.57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно ч.3 ст.57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами ст.337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.1,4 ст.337 Митного кодексу України)
Згідно з ч.1 ст.320 Митного кодексу України форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 року у справі №815/3451/16 та від 12.06.2020 року у справі №826/4434/16.
Як встановлено судом, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийнято Одеською митницею обґрунтовано тим, що позивачем до митного оформлення не надано: проформу комерційного рахунку; банківський документ про підтвердження оплати за товар; сертифікат походження товару. Також вказане рішення обґрунтоване не можливістю встановити правильність визначення митної вартості самих товарів без врахування суми страхування товару. Крім цього, рішення обґрунтоване тим, що копія рахунку-фактури №F2022-0114 від 14.01.2022 року містить печатку поверх якої, на думку митного органу, надруковану текст рахунку.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що позивачем до митного оформлення не надавалася проформа комерційного рахунку, яка передбачена пунктом 3.1 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року.
Суд зазначає, що в даному випадку продавцем було виписано покупцю комерційний інвойс №F2022-0114 від 14.01.2022 року, який за свою суттю є документом, який підтверджує перелік та кількість товарів, які поставляються покупцеві під час виконання зовнішньо-економічного контракту.
В свою чергу, пунктом 3.1 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року передбачено, що товар відвантажується протягом 60 робочих днів з моменту підтвердження проформи комерційного рахунку покупцем.
Суд зазначає, що в даному випадку комерційний інвойс за своєю суттю прирівняний до проформи комерційного рахунку, яка також є документом, який підтверджує перелік та кількість товарів, які поставляються покупцеві під час виконання зовнішньо-економічного контракту.
Таким чином, вказані доводи відповідача не можуть свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів та бути обумовленими підставами для коригування митної вартості товарів позивача.
Стосовно доводів відповідача, що позивачем до митного оформлення не надано банківського документа щодо здійснення передплати чи оплати за поставлені товари, суд зазначає наступне.
Додатком №03 від 14.01.2022 року до Контракту №283/Е від 25.05.2021 року внесено зміни до п.6.1 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року та викладено його у наступній редакції:
«Оплата за товари, що поставляються за даним контрактом, здійснюються на наступних умов: покупець зобов`язується здійснити оплату у розмірі 100% вартості узгодженого обсягу товару у рахунку. Товар оплачується банківським переказом в доларах США протягом 90 календарних днів з дати виставлення рахунку проти його копії.»
Суд зазначає, що станом на момент розгляду справи, ані позивачем, ані відповідачем не надано до суду доказів виставлення продавцем покупцю рахунку проти його копії.
Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що станом на момент митного оформлення товарів позивач був зобов`язаний подати докази оплати за поставлений товар, а відповідач витребовувати вказані документи у позивача.
Отже, вказані підстави не можуть свідчити про обґрунтованість коригування митної вартості товарів позивача.
Щодо доводів відповідача, що позивачем на подано до митного оформлення сертифікат якості товару, суд звертає увагу на наступне.
Пунктом 6.2 Контракту №283/Е від 25.05.2021 року продавець зобов`язується надіслати покупцеві кур`єрською поштою наступні документи протягом 10 (календарних) днів після оплати:
- комерційний рахунок;
- сертифікат походження;
- сертифікат якості;
Станом на момент митного оформлення товарів позивачем не подавалися докази оплати за поставлений товар, а отже у відповідача були відсутні підстави вважати про наявність, зокрема, сертифікату якості товару у позивача, оскільки вказаний сертифікат, як встановлено контрактом, надається після оплати за товар.
Стосовно доводів відповідача про неможливість встановлення включення до вартості товару вартості страхування суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, у відповідача відсутні документи з яких можливо встановити здійснення або нездійснення страхування товару позивача.
Судом встановлено, що разом з митною декларацією позивачем було подано до митного органу документ, що підтверджує вартість перевезення товару №386455 від 18.03.2022 року з вказаного документу вбачається, що страхування вантажу, який перевозився, не проводився.
Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача станом на момент прийняття оскаржуваного рішення була наявна інформація про нездійснення страхування товару позивача.
Отже, вказані доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема доказами, які надані відповідачем, та не можуть слугувати обумовленою підставою для коригування митної вартості товарів позивача.
Також суд зазначає, що доводи відповідача, викладені у спірному рішенні, щодо того, що копія рахунку-фактури №F2022-0114 від 14.01.2022 року містить печатку поверх якої надруковану текст рахунку, не підтверджені жодними доказами. Крім цього суд звертає увагу, що можливий факт надрукування тексту поверх печатки, яка міститься на рахунку-фактури №F2022-0114 від 14.01.2022 року, не може підтвердити оригінальність або свідчити про очевидну підробленість вказаного документу.
Підсумовуючи суд зауважує, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
З огляду на вищевикладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом прийнято рішення №UA500130/2022/000035/2 від 15.04.2022 року без урахуванням усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства, а тому, як наслідок, дане рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 3 543,96 грн. підлягає стягненню з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000035/2 від 15.04.2022 року Одеської митниці.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський