Справа № 300/8747/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8747/21 пров. № А/857/13281/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Ільчишин Н. В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці,

на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року (суддя Боршовський Т.І., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №300/8747/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України,

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

встановив:

У грудні 2021 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Івано-Франківської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA206050/2021/000421 від 17.12.2021 та рішення про коригування митної вартості №UA206050/22021/000171/2 від 17.12.2021.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України 17.12.2021 №UA206050/2021/000421. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 17.12.2021 №UA206050/22021/000171/2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 5399,70 грн..

25.04.2022 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн..

26.04.2022 відповідачем подано клопотання на заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, у якому просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України - 5500 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

З цим додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку та вважає, що таке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з наданих доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу відсутні відомості витраченого часу, та вартість кожного виду послуги, що унеможливлює розмежувати загальну суму 7000 грн. щодо окремої послуги. Так само сторона зазначає про вивчення та правовий аналіз судової справи, які є відомі адвокату, так як останній регулярно супроводжує такий вид справ, які є однотипними. Митний орган вважає, що сума на правову допомогу, яку стягнуто додатковим рішення суду від 05.05.2022 з Івано-Франківської митниці за рахунок бюджетних асигнувань, є значно завищеною.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене додаткове рішення суду від 05.05.2022 скасувати в частині задоволення заяви на суму 5500 грн..

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду з її доводами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене нею рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 19.04.2022 року у справі Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено повністю, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови.

Проте, судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.

У розглядуваній справі судом встановлено, що позивачем в позовній заяві зазначено, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат, які понесені або можуть бути понесені у зв`язку із розглядом цієї справи в суді, становить 10129,00 грн., з яких 7000,00 грн. вартість послуг професійної правничої допомоги, 3129,10 грн. судовий збір. Також повідомлено суд про те, що повний пакет документів про понесені витрати на професійну правничу допомогу буде надано до суду у строк, встановлений ч.7 ст.139 та ч.3 ст.143 КАС України.

25.04.2022 на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, згідно якої представник позивача просить суд ухвалити додаткове судове рішення в справі №300/8747/21, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано наступні документи: ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ІФ №011114 від 30.12.2021 (а.с. 50); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001736 від 07.08.2020 (а.с. 51), копію договору про надання правової допомоги від 22.12.2021 (а.с. 127), копію акта прийому-передачі послуг від 25.04.2022 (а.с. 128), докази направлення відповідачу заяви від 25.04.2022 з додатками.

Відповідно до договору надання правової допомоги, укладений між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Шевченко Н.П., адвокат зобов`язувався надати позивачу правову допомогу щодо захисту прав та інтересів у справі з приводу оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації від 17.12.2021 №UA206050/2021/000421 та рішення про коригування митної вартості від 17.12.2021 №UA206050/22021/000171/2, винесених Івано-Франківською митницею (пункт 1.1). Згідно з пунктом 3.1 договору надання правової допомоги, сторони погодились, що вартість послуг правової допомоги в суді першої інстанції, яким виступає Івано-Франківський окружний адміністративний суд, становить 7000,00 грн. Клієнт зобов`язаний сплати адвокату гонорар в строк до трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили (пункт 3.2).

Як видно з акта прийому-передачі послуг від 25.04.2022 до договору про надання правової допомоги, адвокат Шевченко Н.П. надала такі послуги правової допомоги: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах; підготовка адміністративного позову та додатків до нього, згідно із вимогами ст.ст. 94, 160 КАС України; вивчення та правовий аналіз відзиву відповідача; підготовка відповіді на відзив у справі №300/8747/21.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення з урахуванням заперечень відповідачів щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та наданих позивачем доказів, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи у співмірності до наданих послуг становить 5500,00 грн..

Визначаючи вказаний розмір, окружний суд врахував те, що сам факт прийняття відповідачем оскаржуваних картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості потребував сторонньої професійної правничої допомоги для захисту порушеного вказаними карткою та рішенням права позивача., необхідність судового захисту порушеного права ФОП ОСОБА_1 у спосіб оскарження вказаних картки та рішення, що підтверджується й самим відповідачем, який у відзиві на позовну заяву позов заперечив з мотивів законності таких. Судом також враховано, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг через її незначну складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви, типовість вказаної справи. Підготовка такої позовної заяви не потребувала значного часу. Окрім цього, позовна заява була подана до суду представником позивача з недоліками. Натомість більш складною за обсягом зробленою правничою роботою була підготовка відповіді на відзив.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що вказаний розмір витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, є співмірним зі складністю справи та обсягом виконання відповідних робіт, що не спростовано відповідачем, а тому вказаний розмір має бути стягнутий з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

В апеляційній скарзі відповідач не обґрунтував належним чином заперечення щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат по оплаті професійної правничої допомоги при вирішенні спору у цій справі.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без змін додаткового рішення суду у справі, яке ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення.

Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі №300/8747/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин