Справа № 160/11329/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації до Національного агенства з питань запобігання корупції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: заступник начальника Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації Горб Ольга Валеріївна, про визнання протиправним та скасування припису,
Дніпропетровська обласна державна (військова) адміністрація (далі Дніпропетровська ОДА, позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати Припис Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК, відповідач) №34-02/18-22 від 11.07.2022 року.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: заступник начальника Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації Горб Ольга Валеріївна (далі Горб О.В., третя особа).
Позивач вважає, що спірний припис є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки право Національного агентства на одержання інформації не є абсолютним і має реалізовуватися з урахуванням покладених на нього повноважень та з урахуванням обмежень, встановлених законом, адже така запитувана інформація має стосуватися виключно тієї інформації що необхідна для виконання покладених на Національне агентство завдань. Питання контролю, розподілу та дотримання законодавства у сфері гуманітарної допомоги не обумовлено виконанням покладених на Національне агентством завдань чинним законодавством України. Крім того, зазначили, що оскаржуваний припис прийнято з грубим порушенням вимог профільного нормативного акту - Закону України Про запобігання корупції в частині щонайменше необхідності належного виявлення правопорушення, що відповідно до завдань та повноважень відповідача здійснюється виключно шляхом проведення перевірки, яка передує внесенню припису з відповідним її оформленням, а і з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України, що є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування такого припису.
Ухвалою суду від 29.07.2022 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
17.08.2022 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, за змістом яких підтримує позовні вимоги. Третя особа пояснює, що за нормами діючого законодавства України припис НАЗК це форма реагування на виявлення правопорушення під час перевірки, а відповідачем перевірка не проводилась, отже не могло бути встановлення результатами порушення вимог чинного антикорупційного законодавства, що унеможливлює винесення відповідачем припису. Відтак, третя особа стверджує, що за викладених обставин законодавство виключає можливість прийняття припису без проведення відповідної перевірки. При цьому, посилається на аналогічний правовий висновок, викладений у рішенні Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.07.2021 року по справі №640/6065/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 року.
19.08.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, обгрунтоване неможливістю органу державної влади звертатись з позовом до іншого органу, оскільки це означатиме позов держави до неї самої.
29.08.2022 року позивачем до суду подані письмові заперечення на клопотання про закриття провадження у справі та відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 29.08.2022 року у клопотанні про закриття провадження відмовлено.
В обгрунтування відзиву на позовну заяву відповідач послався на приписи Закону України "Про запобігання корупції" і зазначив, що є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Згідно ч.8 ст.12 Закону державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, протягом десяти робочих днів з дня одержання запиту, а в разі направлення запиту для забезпечення проведення спеціальної перевірки - протягом трьох днів.
З посиланням на приписи ч.8 ст.12 Закону відповідач зазначає, що оскільки йому було відмовлено у наданні запитуваних документів, керуючись п.53 ч.1, ч.6 ст.12 Закону внесено припис начальнику Дніпропетровської ОДА з відповідним зобов`язанням.
При цьому, відповідач вважає, що позивач не обгрунтував наявність порушеного права, оскільки оскаржуваний Припис, як акт індивідуальної дії, стосується конкретної особи, яка визначена у Приписі. А тому відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів НАЗК.
Відповідач зазначає, що Закон не містить норм, а Порядок № 8/21 не встановлює положень, які вказували б, що пприпис, як акт реагування, вноситься виключно за результатами перевірки.
Відповідач вказує, що внесення припису про порушення вимог законодавства є окремим його правом, яке не залежить від можливості скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
З посиланням на п.11 ч.1 ст.12 Закону, відповідач зауважує, що має право одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органов, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання покладених на нього завдань. Відтак, відповідач вважає, що Закон, наділяючи НАЗК правом звертатися із письмовими запитами з метою виконання покладених на нього повноважень, не встановлює вимог щодо форми та змісту такого запиту, Закон лише передбачає, що інформація має бути необхідною для виконання покладених на НАЗК завдань.
Щодо посилання третьої особи на висновки у рішенні Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.07.2021 року по справі №640/6065/21, відповідач вважає їх некоректними, оскільки в межах справи надано правову оцінку припису НАЗК про порушення вимог законодавства щодо захисту викривачів, що свідчить про відмінність фактичних обставин та застосованого правового регулювання.
Відповідаючи на відзив, позивач вказує, що заперечення відповідача зводяться до альтернативного тлумачення тих самих положень нормативно-правових актів, якими позивач обгрунтовує неправомірність оскаржуваного припису.
Позивач вважає безпідставними висновки відповідача щодо посилання на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.07.2021 року по справі №640/6065/21, оскільки у цьому рішенні йдеться саме про застосування норм п.53 ст.12 Закону.
Позивач вважає помилковим міркування відповідача щодо можливості застосування власного трактування норм законодавства у разі відсутності прямого визначення такими нормами умов правовідносин.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що як правову підставу внесення припису, НАЗК у самому оскаржуваному приписі та у відзиві на позов зазначає: порушення вимог ч.8 ст.12 Закону. Разом з тим, перелік права НАЗК встановлені не ч.8 ст.12, а ч.1 ст.12 Закону.
Частина 8 ст.12 Закону не встановлює окреме право відповідача на отримання інформації, а лише врегульовує порядок реалізації такого права, що встановлено п.11 ч.1 ст.12 Закону, встановлюючи строк виконання зобов`язання надавати запитувані НАЗК документи чи інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, протягом десяти робочих днів з дня одержавння запиту. Проте, відповідно до зазначених норм, НАЗК має право одержувати саме в установленому законом порядку документи чи інформацію.
Отже, позивач доходить висновку, що надання запитуваної відповідачем інформації та документів за відсутності у запиті відомостей про конкретні підстави та причини її витребування НАЗК, відсутності інформації щодо суб`єктів, стосовно діяльності яких проводиться моніторінг, та за відсутності затвердженого порядку проведення такого моніторингу, було б порушенням принципу верховенства права та положень ч.2 ст.19 Конституції України.
Позивач не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності порушення його прав, омкільки оскаржуваний припис фактично стосується обов`язків Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації, у зв`язку з чим, безумовно, судовому захисту підлягають права позивача у даній справі.
16.09.2022 року до суду надійшли заперечення НАЗК на відповідь на відзив, які за змістом і доводами аналогічні відзиву на позов.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши їх, при розгляді справи суд виходить з наступного.
- листів обласної військової адміністрації, виданих волонтерам та іншим суб`єктам господарювання, у яких вказувалось про те, що отримувачем гуманітарної допомоги є обласна військова адміністрація;
- укладених договорів обласною військовою адміністрацією із АТ Укрзалізниця щодо організації залізничних перевезень гуманітарних вантажів за формою, визначеною АТ Укрзалізниця, які подані через онлайн-платформу.
Департаментом запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції внесено Припис №34-02/18-22 від 11.07.2022, в якому від керівника Дніпропетровської обласної військової адміністрації вимагається:
забезпечити проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, що призвели до порушення вимог Закону заступником начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації Ольгою Горб;
розглянути питання щодо притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.
Припис Національного агентства з питань запобігання корупції № 34-02/18-22 від 11.07.2022 року надійшов до Дніпропетровської обласної державної (військова) адміністрації 19.07.2022 року № 4612/0/535-22.
Позивач, не погодившись із правомірністю винесення Припису № 34-02/18-22 від 11.07.2022 року, звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).
Згідно з ч.1 ст.4 названого Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Відповідно до ст.11 Закону України "Про запобігання корупції" № 1700-VII до повноважень Національного агентства належать: 1) проведення аналізу: стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; статистичних даних, результатів досліджень та іншої інформації стосовно ситуації щодо корупції;
2) розроблення проектів Антикорупційної стратегії та державної програми з її виконання, здійснення моніторингу, координації та оцінки ефективності виконання Антикорупційної стратегії;
3) підготовка та подання в установленому законом порядку до Кабінету Міністрів України проекту національної доповіді щодо реалізації засад антикорупційної політики;
4) формування та реалізація антикорупційної політики, розроблення проектів нормативно-правових актів з цих питань;
5) організація проведення досліджень з питань вивчення ситуації щодо корупції;
6-1) здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб;
7) координація та надання методичної допомоги щодо виявлення державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування корупційних ризиків у своїй діяльності та реалізації ними заходів щодо їх усунення, у тому числі підготовки та виконання антикорупційних програм;
7-1) здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування;
8-1) здійснення у порядку та в межах, визначених законом, державного контролю за дотриманням встановлених законом обмежень щодо фінансування політичних партій, законним та цільовим використанням політичними партіями коштів, виділених з державного бюджету на фінансування їхньої статутної діяльності, своєчасністю подання звітів партій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, звітів про надходження і використання коштів виборчих фондів на загальнодержавних та місцевих виборах, звітів про надходження та використання коштів фонду агітації щодо ініціативи проведення всеукраїнського референдуму, звітів про надходження та використання коштів фонду всеукраїнського референдуму, звітів про надходження та використання коштів фонду ініціативної групи, повнотою таких звітів, звіту зовнішнього незалежного фінансового аудиту діяльності партій, відповідністю їх оформлення встановленим вимогам, достовірністю включених до них відомостей;
8-2) затвердження розподілу коштів, виділених з державного бюджету на фінансування статутної діяльності політичних партій, відповідно до закону;
9) забезпечення ведення Єдиного порталу повідомлень викривачів, Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;
11) координація в межах компетенції, методичне забезпечення та здійснення аналізу ефективності діяльності уповноважених підрозділів (уповноважених осіб) з питань запобігання та виявлення корупції;
12) погодження антикорупційних програм державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, розробка типової антикорупційної програми юридичної особи;
13) отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, участь у забезпеченні їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями;
14) організація підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації з питань, пов`язаних із запобіганням корупції, працівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, посадових осіб місцевого самоврядування (крім підвищення кваліфікації державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування);
15) надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів;
16) інформування громадськості про здійснювані Національним агентством заходи щодо запобігання корупції, реалізація заходів, спрямованих на формування у свідомості громадян негативного ставлення до корупції;
17) залучення громадськості до формування, реалізації та моніторингу антикорупційної політики;
18) координація виконання міжнародних зобов`язань у сфері формування та реалізації антикорупційної політики, співпраця з державними органами, неурядовими організаціями іноземних держав та міжнародними організаціями в межах своєї компетенції;
19) обмін інформацією з компетентними органами іноземних держав та міжнародними організаціями;
20) інші повноваження, визначені законом.
Згідно з ч.1 ст.12 названого Закону № 1700-VII Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права:
1-1) одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання покладених на нього завдань;
1-2) мати безпосередній автоматизований доступ до інформаційно-телекомунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуватися державними, у тому числі урядовими, засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами. Отримання інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється у порядку та обсязі, визначених спільним наказом Національного агентства та Генерального прокурора. Обробку такої інформації Національне агентство здійснює з дотриманням законодавства про захист персональних даних та забезпечення таємниці, що охороняється законом;
2-1) отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації, якщо така плата вимагається для доступу до інформації;
3) залучати у встановленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань науковців, у тому числі на договірній основі, працівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування;
4) створювати комісії та робочі групи, організовувати конференції, семінари і наради з питань запобігання і протидії корупції;
5) приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти;
5-1) отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону;
5-2) проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, юридичних особах публічного права та юридичних особах, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм, функціонування внутрішніх і регулярних каналів повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, захисту викривачів;
5-3) вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів;
5-4) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
5-5) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб, працівників юридичних осіб публічного права та юридичних осіб, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення вимог цього Закону щодо захисту викривачів;
5-6) звертатися до суду із позовами (заявами) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення;
5-7) у разі встановлення ним доказів того, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула необґрунтовані активи або що такі активи набула інша особа за її дорученням чи в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, - порушувати перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою або у визначених законом випадках - перед Офісом Генерального прокурора питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
11) затверджувати методологію оцінювання корупційних ризиків у діяльності органів влади, проводити аналіз антикорупційних програм органів влади та надавати обов`язкові для розгляду пропозиції до таких програм;
11-1) ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень;
11-2) складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення;
13) інші права, передбачені законом.
Відповідно до ч.6 ст.12 Закону № 1700-VIІ у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.
Припис Національного агентства є обов`язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.
Так, згідно з Законом № 1700-VII Національне агентство на виконання покладених на нього повноважень може здійснювати моніторинг та контроль за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Таким чином, Національне агентство з питань запобігання корупції при внесенні Припису не дотрималось принцип юридичної визначеності, що свідчить про його протиправність.
Вирішуючи питання правомірності винесеного припису, суд також зауважує, що Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис, у випадках виявлення порушення вимог Закону України Про запобігання корупції.
Статтею 13 Закону України Про запобігання корупції встановлено, що уповноважені особи Національного агентства мають право, зокрема проводити перевірки з питань, які цим Законом віднесено до повноважень Національного агентства. Розподіл обов`язків з проведення перевірок між уповноваженими особами Національного агентства здійснюється автоматизовано відповідно до порядку, визначеного Головою Національного агентства.
Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) перевірок організації роботи із запобігання і виявлення корупції, оформлення результатів таких перевірок визначено Порядками проведення перевірок організації роботи із запобігання і виявлення корупції, затвердженими наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 27.05.2020 року № 223/20 (чинний з 26 червня 2020 року по 18 лютого 2021 року) та наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 18 січня 2021 року № 11/21 (чинний з 18 лютого 2021 року).
Згідно з п.8 розділу V зазначених Порядків у разі виявлення порушень вимог Закону за результатами перевірки Національне агентство: вносить припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.
Судом не встановлено, а відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів порушення Дніпропетровською обласною державною (військовою) адміністрації вимог Закону України Про запобігання корупції щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону, а також доказів проведення відповідної перевірки.
Разом з тим, Закон України Про запобігання корупції не покладає на Національне агентство такого завдання як "контроль за виконанням актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності посадових осіб при прийнятті в умовах воєнного стану рішень щодо необхідності ввезення гуманітарної допомоги на територію України".
Крім того, Запит відповідача від 17.06.2022 є не конкретизованим оскільки не вбачалася мета такого звернення, із вказаного Запиту неможливо встановити, що стало причиною для проведення зазначених заходів з моніторингу та контролю, зазначається лише, що виникла потреба в отриманні копій документів, які знаходяться у розпорядженні обласної військової адміністрації (відповідача по справі).
Тобто, Запит не є таким, що заснований на законі, оскільки станом на дату направлення Запиту та надання відповіді на нього Національне агентство не мало та не має затвердженого порядку здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що об`єктивно унеможливлює реалізацію такого повноваження Національного агентства шляхом направлення письмових запитів на його виконання.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право Національного агентства на одержання інформації не є абсолютним. Надання запитуваної інформації та документів за відсутності у Запиті відомостей про конкретні підстави та причини її витребування Національним агентством, відсутності інформації щодо суб`єктів стосовно діяльності яких проводиться моніторинг та за відсутності затвердженого порядку проведення такого моніторингу, є порушенням принципу верховенства права.
Таким чином, комплексний аналіз чинного законодавства дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що право Національного агентства на одержання інформації не є абсолютним і має реалізовуватися з урахуванням покладених на нього повноважень та з урахуванням обмежень, встановлених законом, адже така запитувана інформація має стосуватися виключно тієї інформації що необхідна для виконання покладених на Національне агентство завдань.
Закон України Про гуманітарну допомогу визначає правові, організаційні, соціальні засади отримання, надання, оформлення, розподілу і контролю за цільовим використанням гуманітарної допомоги та сприяє гласності і прозорості цього процесу.
Статтею 4 Закону України "Про гуманітарну допомогу" визначено спеціально уповноважений державний орган з питань гуманітарної допомоги - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення. Таким органом є Міністерство соціальної політики України.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про гуманітарну допомогу", саме на Міністерство соціально політики України покладено повноваження контролю, підготовки статистичних даних та обліку гуманітарної допомоги.
Враховуючи вищевикладене, питання контролю, розподілу та дотримання законодавства у сфері гуманітарної допомоги не обумовлено виконанням покладених на Національне агентством завдань чинним законодавством України.
Оскаржуваний припис, як уже зазначено у рішенні вище, є актом індивідуальної дії, який є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владні повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин припис відповідача прийнятий (внесений) не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без встановлення правопорушення, що відповідно до завдань та повноважень відповідача здійснюється виключно шляхом проведення перевірки, яка передує внесенню припису з відповідним її оформленням, а відтак не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, що є самостійною та підставою для визнання протиправним та скасування такого припису.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Доводи відповідача про те, що позивачем порушено вимоги ч.8 ст.12 Закону України Про запобігання корупції, не свідчить про правомірність внесеного Припису Департаментом запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції, оскільки згідно з ч.1 ст.12 названого Закону № 1700-VII Національне агентство має право за письмовими запитами одержувати інформацію з метою виконання покладених на нього повноважень виключно в установленому законом порядку.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, у тому числі і аргументи учасників справи та є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За сукупності викладених обставин, позовні вимоги Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації, підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Під час звернення з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2'481грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №22 від 28.07.2022 року, а також судовий збір за звернення із заявою про забезпечення позову у розмірі 744грн. 30коп., що підтверджується платіжним дорученням №21 від 28.07.2022 року
У відповідності до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється
Відповідно до ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 250 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: заступник начальника Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації Горб Ольга Валеріївна про визнання припису протиправним та його скасування задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Припис Національного агентства з питань запобігання корупції №34-02/18-22 від 11.07.2022.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова