Справа № 640/15139/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 жовтня 2022 року м. Київ № 640/15139/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області,
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, код ЄДР: 43162533), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області щодо не винесення наказу про нарахування, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000.00 гривень щомісячно;

2) зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області винести наказ про нарахування, здійснити нарахування та виплату йому, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 починаючи з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року включно.

3) стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області на його користь суму у розмірі 125 357 грн.

Підставою для звернення до суду з даним позовом, є невиплата позивачу додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

До суду з вказаною позовною заявою позивач звернувся 10.09.2022.

Ухвалою судді від 19.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

Так, залишаючи позовну заяву без руху суддею була звернута увага позивача на те, у позовній заяві позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області щодо не винесення наказу про нарахування, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000.00 гривень щомісячно.

Тобто, суддя звертає увагу заявника на те, що вказана вимога є нечіткою, оскільки дії (активна поведінка) відповідача щодо не винесення (пасивна поведінка) якого саме наказу - про нарахування або не нарахування та невиплату позивач просить суд визнати протиправними.

При цьому, конкретно не визначено - чи оскаржує позивач все-таки «дії» чи то «бездіяльність».

Крім того, було зазначено про те, що позивач просить суд, зокрема, зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області винести наказ про нарахування, здійснити нарахування та виплату йому, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 починаючи з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року включно.

Однак, було зазначено, що ні у позовній заяві, ні у прохальній частині зобов`язального характеру позивач не конкретизує, яку саме уповноважену особу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області він просить суд зобов`язати винести наказ про нарахування, здійснити нарахування та виплату йому, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 починаючи з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року включно.

При цьому, посадові особи є окремими суб`єктами в адміністративному процесі та можуть бути відповідачами при наявності ідентифікації таких осіб.

Також було зазначено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 161 КАС України позивачем не надано суду копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Крім іншого також було зазначено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України позивачем не надано суду доказів сплати судового збору.

Також було зазначено про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, без надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду та доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску суду.

Ухвалою суду від 19.09.2022 також була звернута увага на те, що як видно з доданих до позовної заяви документів, останні не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху, суддею також була звернута увага, що у вступній частині позову позивач визначає третіх осіб по даному спору - Службу судової охорони та Державну судову адміністрацію України, проте, у позові не міститься клопотання/заяви про залучення третіх осію до участі у справі із зазначенням на чиїй стороні та на яких підставах таких осіб належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов`язки цих осіб може вплинути рішення у справі.

Відтак, ухвалою суду від 19.09.2022 позивача зобов`язано надати суду:

1) заяву/уточнення (відповідно до кількості учасників справи) із зазначенням чітких та зрозумілих позовних вимог;

2) копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи;

3) оригінал документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 2245,97 грн.;

4) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;

5) оригінали або належним чином засвідчені копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (питання засвідчення копій);

6) заяву про залучення третіх осіб до участі у справі, а також на яких підставах таких осіб належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов`язки цих осіб може вплинути рішення у справі.

03.10.2022 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху до якої додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2245,97 грн. та заяву про залучення третіх осіб, а також надано копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи. що свідчить про виконання вимог ухвали суду в цій частині.

Також на усунення недоліків пазової заяви надано уточнений адміністративний позов, в якому заявник просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області щодо неприйняття наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000.00 гривень /тридцяти тисяч гривень 00 копійок/щомісячно;

2) зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області винести наказ про нарахування, здійснити нарахування та виплатити йому, ОСОБА_1 , додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 починаючи з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року включно;

3) стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області на його користь суму у розмірі 125 357 грн.

Щодо подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, то позивач зазначив, що він з письмовою заявою звернувся до керівництва Територіального управління Служби судової охорони міста Києва та Київської області, в якій просив начальника управління, здійснити перерахунок та виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 30 000.00 гривень, яка повинна йому виплачуватись щомісячно, починаючи з 24.02.2022 на період дії воєнного стану.

Однак, листом від 11.07.2022 йому було відмовлено у видачі наказу про нарахування та виплату такої додаткової винагороди.

Тобто, як стверджує позивач, про порушення свого права на отримання зазначеної додаткової винагороди він дізнався лише 11.08.2022 після отримання листа ТУ ССО у м. Києві та Київській області про відмову у видачі йому наказ про виплату додаткової винагороди, а тому саме з даного часу відраховується час на звернення до суду.

Між тим, по-перше, позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин такого пропуску.

По-друге, посилання позивача у заяві на усунення недоліків на те, що він лише 11.08.2022 дізнався про порушення своїх прав, тобто після отримання листа ТУ ССО у м. Києві та Київській області про відмову у видачі йому наказ про виплату додаткової винагороди, є вочевидь помилковими та безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, строк звернення до суду обраховується не з моменту звернення позивача до відповідача та отриманням відповіді на таке звернення, а саме - з дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як вже було зазначено вище предметом даного спору є не винесення наказу про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 починаючи з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року включно та невиплата позивачу за вказаний період додаткової винагороди у розмірі 125 357 грн.

В той же час, 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою установлено, що на період дії воєнного стану співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Тобто, за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. виплачувалась на підставі щомісячних наказів командирів (начальників).

Відсутність такого наказу та наявність переконання особи щодо порушення її права (на її думку) і зумовлюють можливість звернення до суду з обрахунком строку звернення до суду - окремо за кожним щомісячним періодом.

При цьому, постанова КМУ від 28.02.2022 № 168 була опублікована в газеті Урядовий кур`єр від 28.02.2022 № 43 та у офіційному друкованому виданні Офіційний вісник України від 01.04.2022 - 2022 р., № 25, стор. 92, стаття 1253, код акта 110498/2022, з огляду на що повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів щодо не прийняття командиром (начальником) позивача щомісячних наказів за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року про нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., а відтак неотримання позивачем щомісячно доплати в зазначеному розмірі.

Слід наголосити, що 25.04.2022 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789 в якому відсутнє місто Київ, а відтак, враховуючи загальний стан речей, позивач не був позбавлений можливості звертатися до суду щодо не прийняття та не виплати щомісячних доплат.

Зазначене свідчить про те, що строк звернення до суду щодо неприйняття наказу та невиплати позивачу додаткової винагороди у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 почав свій відлік 01.05.2022 та закінчився 01.06.2022.

Строк звернення до суду щодо неприйняття наказу та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 почав свій відлік 01.06.2022 та закінчився 01.07.2022.

Строк звернення до суду щодо неприйняття наказу та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 почав свій відлік 01.07.2022 та закінчився 01.08.2022.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 10.09.2022, тобто із значним пропуску строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, що вочевидь свідчить про необхідність виконання вимог ч. 6 ст. 161 КАС України при зверненні до суду з даним позовом та надання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, що, однак не було виконано позивачем, а відтак вимоги ухвали суду від 19.09.2022 про залишення позовної заяви позивачем в цій частині не виконані.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суддя звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

При цьому, відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

При цьому, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

Слід наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Суддя звертає увагу позивача на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, зважаючи на невиконання вимог ухвали судді від 19.09.2022 у повному обсязі в частині надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви заявнику.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява також повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. 123, п.п. 1 та 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. ст. 292 - 297 КАС України. .

Відповідно до приписів статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.А. Кармазін