Справа № 640/19147/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Київ № 640/19147/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про:

- скасування вимоги Головного управління ДПС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 №Ф-45699-17У зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 17.10.2019 у сумі 23785,08 грн.;

- зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві провести коригування облікових даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом погашення (зменшення) суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 23785,08 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, встановлено строки для подання заяв по суті.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є найманим, застрахованим працівником і платником єдиного внеску за нього є його роботодавець, а тому мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок сплати такого внеску роботодавцем. Позивач відмітив, що він не здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатську діяльність) та не отримує будь-яких доходів від неї про що свідчать відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивач як самозайнята особа-адвокат, перебуває на обліку в ДПІ Голосіївського району ГУ ДПС у м. Києві, як платник податків, з 09.08.2011. Згідно даних інтегрованої картки за Позивачем по коду платежу 71040000 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску, як самозайнятій особі - адвокату у розмірі 32410,62 грн., в тому числі за 2017 - 8448,00 гри, щоквартальні нарахування єдиного внеску за І квартал 2018 - 2457,18 грн, за II квартал 2018 - 2457,18 грн, за III квартал 2018 - 2457,18 грн, за IV квартал 2018 - 2457,18 грн, за І квартал 2019 - 2754,18 грн, за II квартал 2019 - 2754,18 грн, за III квартал - 2754,18 грн, за IV квартал 2019 - 2754,18 грн, за січень, лютий, червень - 3117,18 гривень, у зв`язку з чим, засобами інформаційної системи ДПС в автоматичному режимі було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 13.05.2019 № Ф-45699-17У.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем було пропущено строк на подання відзиву в адміністративній справі та послався на аналогічні аргументи які викладені в позовній заяві.

Розглянувши заяви по суті, дослідивши письмові докази, суд установив.

ОСОБА_1 з 09.08.2011 по 26.06.2019 перебуває на обліку в ДПІ Голосіївського району ГУ ДПС у м. Києві як платник податків.

Як вбачається з копії довідки №13 від 15.06.2020 виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр" позивач з 20.02.2012 працює в Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр" на посаді юриста у юридичному департаменті з основним місцем роботи в місті Києві.

Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято вимогу від 13.05.2019 №Ф-45699-17У про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої позивачу відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів нараховано суму боргу в розмірі 21030,90 грн. зі сплати єдиного внеску (станом на 30.04.2019).

Як зазначає відповідач, вказаний борг обліковується в інтегрованій картці позивача, нарахований в автоматичному режимі за 2017 - 8448,00 гри, щоквартальні нарахування єдиного внеску за І квартал 2018 - 2457,18 грн, за II квартал 2018 - 2457,18 грн, за III квартал 2018 - 2457,18 грн, за IV квартал 2018 - 2457,18 грн, за І квартал 2019 - 2754,18 грн, за II квартал 2019 - 2754,18 грн, за III квартал - 2754,18 грн, за IV квартал 2019 - 2754,18 грн, за січень, лютий, червень - 3117,18 гривень, як фізичній особі-підприємцю, що перебуває на загальній системі оподаткування.

Вважаючи протиправною вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 13.05.2019 року №Ф-45699-17У позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

У статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 та пункту 4 частини першої ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

- фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Абзацом першим пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення особою підприємницької діяльності в якості фізичної особи-підприємця, яку особа фактично не здійснює (не отримує доходу від її провадження), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не врегульовано.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (надалі - Інструкція №449) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 Інструкції № 449 регламентовано право контролюючих органів формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.

Суд звертає увагу на те, що позивач був зареєстрований як ФОП, але у період, за який йому було нараховано спірну заборгованість зі сплати єдиного внеску, він не отримував доходу від здійснення підприємницької діяльності, а працює з 20.02.2012 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Байєр" на посаді юриста у юридичному департаменті з основним місцем роботи в місті Києві, що підтверджується довідкою №13 від 15.06.2020 виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр".

Також, згідно даних відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків про застраховану особу ОСОБА_1 в період, за який їй було нараховано спірну заборгованість зі сплати єдиного внеску, такий внесок було сплачено у період з січня по грудень 2017 року, з січня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року роботодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр".

Таким чином, у період, за який їй було нараховано спірну заборгованість зі сплати єдиного внеску, внесок сплачувався за позивача роботодавцями, що виключає обов`язок останньої додатково сплачувати за себе ЄСВ як за ФОП, адже це спричинить подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем).

Отже, позивач, у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування", є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї нараховує та сплачує роботодавець в розмірі, не менше мінімального страхового внеску, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем окремо за відповідні періоди. Наведена обставини відповідачем не враховані під час формування вимоги про сплату внеску

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визначена в оскаржуваній вимозі Головного управління ДПС у м. Києві сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладає на позивача подвійний обов`язок сплачувати внесок.

Враховуючи викладене, вимога відповідача від 13.05.2019 №Ф-45699-17У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. зі сплати єдиного внеску (станом на 17.10.2019) є протиправною та підлягає скасуванню повністю.

Разом з тим, зазначення у вимозі від 13.05.2019 року №Ф-45699-17У про сплату боргу (недоїмки) суми боргу в розмірі 21030,90 грн. та суми 23785,08 грн. суд вважає технічною помилкою.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС у м. Києві провести коригування облікових даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом погашення (зменшення) суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 23785,08 грн., суд зазначає наступне.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, був визначений Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (05.04.2021 втратив чинність).

З 05.04.2021 діє Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943.

Згідно з Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку 3 метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку 3 метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю: реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП; реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення; реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою "Платник відсутній в реєстрі".

Відповідно до пункту 1 частини четвертої розділу V Порядку, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Як вбачається із зазначеного, податковий орган зобов`язаний привести у відповідність відомості в ІКП шляхом коригування даних у разі прийняття рішення суду по суті.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 № 825/999/17, від 25.03.2020 № 826/9288/18 та від 17.06.2021 №520/7599/19 .

З огляду на вищевикладене, оскільки судом вимогу від 13.05.2019 №Ф-45699-17У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. зі сплати єдиного внеску, винесену Головним управління ДПС у м. Києві скасовано, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника податків виключивши дані щодо наявності у ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 21030,90 грн, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (квитанція від 12.08.2020 №1593 та від 12.08.2020 №1324). Оскільки позов задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 13.05.2019 №Ф-45699-17У про стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши дані щодо наявності у ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 21030,90 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець