Справа № 200/13340/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 року Справа№200/13340/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08 жовтня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому позивач просила:

1. визнати дії ГУ ПФУ в Донецькій області в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу:

періоду роботи в колгоспі з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року,

періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку,

періоду роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року,

періоду безробіття з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року, незаконними;

2. скасувати рішення № 16 про відмову у призначенні пенсії;

3. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу:

період роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року,

період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку,

період роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року,

період безробіття з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року

та призначити пенсію за віком з часу набуття права на пенсію, тобто з 11 вересня 2021 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, який відбувся 08 жовтня 2021 року, справа № 200/13340/21 передана на розгляд судді Хохленкова О.В.

13 жовтня 2021 року суддя Донецького окружного адміністративного суду Хохленков О.В. постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву.

16 грудня 2021 року Донецький оружний адміністративний суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі як другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області); встановив другому відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; розгляд адміністративної справи розпочав спочатку.

07 червня 2022 року у зв`язку з відрахуванням судді Хохленкова О.В. зі штату Донецького окружного адміністративного суду проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справа № 200/13340/21 передана на розгляд судді Кравченко Т.О.

08 червня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття адміністративної справи № 200/13340/21 до свого провадження; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

14 липня 2022 року суд постановив ухвалу про витребування доказів у відповідачів 1 і 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття адміністративної справи до провадження, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія Російської Федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Щодо клопотання відповідача 2 про направлення йому копії позовної заяви з доданими до неї документами суд зазначає, що відповідні матеріли були надіслані на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області, про що свідчить ухвала від 16 грудня 2021 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 06 вересня 2021 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Стверджувала, що на час звернення за призначенням пенсії мала достатній страховий стаж, однак рішенням від 09 вересня 2021 року № 16 в призначенні пенсії їй відмовлено.

Позивач вважає, що пенсійний орган протиправно не зарахував до її страхового стажу період роботи в колгоспі з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року, оскільки відсутні дані про відпрацьовані вихідні та встановлений мінімум вихододнів, а також відсутня довідка про реєстрацію колгоспу; період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутні дані про отримання паспорту; період роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, оскільки неможливо прочитати написи на печатці; а також період безробіття з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року через те, що між датою припинення виплати допомоги по безробіттю та датою наказу про її припинення існує значний період часу.

Позивач доводила, що вказані періоди відображені в її трудовій книжці, яка є основним документом про стаж, а тому мали бути зараховані до страхового стажу.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач 1 ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 доводив, що рішення про відмову в призначенні пенсії є правомірним, під час його прийняття пенсійний орган діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії 06 вересня 2021 року.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначений структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а саме ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідач 1 зазначив, що 09 вересня 2021 року за наслідками опрацювання заяви позивача за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення № 16 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного страхового стажу.

На цих підставах відповідач 1 стверджував, що він не порушував прав позивача.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ГУ ПФУ в Запорізькій області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

ГУ ПФУ в Запорізькій області зазначило, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ в Донецькій області.

На підставі Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача було визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Під час розгляду заяви та доданих до неї документів було встановлено, що пенсійний вік заявника становить 59 років 11 місяців 26 днів, її страховий стаж 26 років 06 місяців 02 дні.

За результатами розгляду доданих документів ГУ ПФУ в Запорізькій області не зарахувало до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі 01 квітня 1980 року 24 лютого 2000 року, оскільки відсутні дані про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів, довідка про реорганізацію колгоспу; період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутні дані про отримання паспорту; період роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, у зв`язку неможливістю прочитати написи на печатці; період безробіття з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року, оскільки між датою припинення виплати та датою наказу існує значний проміжок часу.

До страхового стажу зараховані періоди роботи з 01 січня 1999 року по 22 березня 2000 року, з 24 липня 2000 року по 23 серпня 2000 року, з 28 жовтня 2000 року по 25 листопада 2000 року, з 07 грудня 2000 року по 12 січня 2001 року, з 01 лютого 2001 року по 17 березня 2001 року на підставі даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Відповідач 2 покликався на норми ст. ст. 24, 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788), п. п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), п. п. 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, та зазначав, що період роботи у колгоспах підтверджується відповідними документами (трудова книжка колгоспника, архівні довідки), із зазначенням встановленого колгоспом річного мінімуму трудової участі, результатів його виконання тощо.

Відповідач 2 стверджував, що ОСОБА_1 мала лише 26 років 06 місяців 02 дні страхового стажу, а тому ГУ ПФУ в Запорізькій області не мало підстав для призначення їй пенсії за віком.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 12 жовтня 1985 року постійне місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код: 20490012) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності розгляд заяви ОСОБА_1 здійснював структурний підрозділ ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Так, 09 вересня 2021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення № 16 «Про відмову у призначенні пенсії».

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з такого:

вік заявниці - 59 років 11 місяців 26 днів;

необхідний страховий стаж, що дає право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років відповідно до ст. 26 Закону № 1058, - 28 років;

страховий стаж заявниці 26 років 06 місяців 02 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховані періоди роботи у колгоспі з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року, оскільки відсутні дані про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів, довідка про реорганізацію колгоспу; не зарахований період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутні дані про отримання паспорту; 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року нечитабельна печатка; період безробіття 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року, оскільки між датою припинення виплати та датою наказу існує значний перебіг часу.

До страхового стажу зараховані періоди роботи 01 січня 1999 року 22 березня 2000 року, 24 липня 2000 року 23 серпня 2000 року, 28 жовтня 2000 року 25 листопада 2000 року, 07 грудня 2000 року 12 січня 2001 року, 01 лютого 2001 року 17 березня 2001 року, згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5).

Додатковий коментар: «враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 за відсутності необхідного стажу 28 років. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 12 вересня 2024 року».

Листом від 17 вересня 2021 року № 0500-1514-8/71668 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивачці, що за наслідками розгляду її заяви від 06 вересня 2021 року № 613 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Позивачці роз`яснено, що вона матиме право на пенсію за віком відповідно до п. 2 ст. 26 Закону № 1058 після досягнення віку 63 роки.

Вказано на те, що для отримання страхового стажу за періоди, коли вона не була застрахованою особою, позивач має можливість укласти договір добровільного страхування згідно зі ст. 10 Закону України від 08 липня 2010 року № 246-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

Також позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

З приводу періодів роботи у колгоспі, на зарахування яких до страхового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про таке:

[…]

запис 1 01 квітня 1980 року на підставі наказу від 21 квітня 1980 року № 4 позивач була прийнята на роботу в колгосп імені Калініна Ясинуватського району бригадиром комплексної бригади;

запис 2 20 листопада 1980 року на підставі наказу від 20 листопада 1980 року № 11 переведена на посаду економіста з праці;

запис 3 01 липня 1984 року на підставі наказу від 01 липня 1984 року № 7 переведена бухгалтером в дитячий садок;

запис 4 01 січня 1993 року на підставі наказу від 03 січня 1993 року № 1 переведена нянею в дитячий садок;

запис 5 01 липня 1993 року на підставі наказу від 05 липня 1993 року № 7 переведена в котельню оператором;

запис 6 24 лютого 2000 року на підставі наказу від 24 лютого 2000 року № 2 звільнена у зв`язку з реформуванням колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна та переведенням в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. ОСОБА_2 ;

[…].

Розділ «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки серії НОМЕР_3 містить такі відомості:

запис 1 1980 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 221; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 2 1981 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 225; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 3 1982 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 173; причина невиконання трудового мінімуму участі у спільному господарстві декретна відпустка; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 4 1983 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 281; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 5 1984 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 297; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 6 1985 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 288; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 7 1986 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 31; причина невиконання трудового мінімуму участі у спільному господарстві декретна відпустка; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 8 1987 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250, виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 281; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 9 1988 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250, виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 283; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 10 1989 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250, виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 288; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 11 1990 рік - прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 273; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 12 1991 рік - прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі у спільному господарстві 259; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 13 1992 рік - прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250, виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 284; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 14 1993 рік - прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 280; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 15 1994 рік - прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 303; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 16 1995 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 301; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 17 1996 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 250; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 293; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 18 1997 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 210; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 233; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 19 1998 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 220; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 257; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 20 1999 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 220; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 216; запис внесений на підставі особового рахунку;

запис 21 2000 рік прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві 220; виконано річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 159; запис внесений на підставі особового рахунку.

З приводу періоду роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, на зарахування якого до страхового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про таке:

[…]

запис 7 03 березня 2000 року на підставі наказу від 03 березня 2000 року № 1к позивач була прийнята на роботу за переведенням з колективного сільськогосподарського товариства ім. Калініна до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. ОСОБА_2 різноробочою, оператором котельні;

запис 8 14 квітня 2001 року на підставі наказу від 14 квітня 2001 року № 7 звільнена з посади оператора котельні за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України;

[…].

З приводу періоду отримання допомоги по безробіттю з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року, на зарахування якого до страхового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про таке:

[…]

запис 13 14 травня 2002 року на підставі наказу від 14 травня 2002 року № 88 Ясинуватський міський центр зайнятості Донецької області призначив позивачці виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття»;

запис 14 15 лютого 2003 року на підставі наказу від 14 травня 2002 року № 88 припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 12/1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття»;

[…].

Також суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ці обставини підтверджені свідоцтвами про народження позивача серії НОМЕР_4 від 27 вересня 1961 року та її синів серії НОМЕР_5 від 26 серпня 1981 року і серії НОМЕР_6 від 12 жовтня 1985 року відповідно, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 18 жовтня 1980 року.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

Суд зауважує, що ухвалою від 14 липня 2022 року суд витребував у ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області пенсійну справу ОСОБА_1 ; індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування(форма ОК-5); розрахунок страхового стажу позивача, проведений пенсійним органом (форма РС-право); всі інші докази, які стали підставою для прийняття спірного рішення.

В повному обсязі витребувані докази суду не надані.

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

На час звернення позивача за призначенням пенсії Закон № 1058 діяв в редакції від 14 серпня 2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

[…].

До досягнення віку, встановленого абз. абз. 1 і 2 цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

[…].

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

[…].

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого ч. ч. 1-3 цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного ч. ч. 1-3 цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч. ч. 1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені ст. 24 Закону № 1058.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

[…]

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

[…].

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).

Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788).

Так, згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 передбачає, що до стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

[…]

ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

[…].

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому згідно з п. 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть);

документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 30 березня 2021 року.

При цьому 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів:

єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства;

централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій;

мінімізація особистих контактів з громадянами;

відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу;

попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Заява про призначення пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно з п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…].

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків […], або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

[…]

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

[…]

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи: […].

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

[…].

Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Запорізькій області рішення від 17 січня 2022 року № 51 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови у призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періоду роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 01 квітня 2020 року 24 лютого 2000 року ОСОБА_1 працювала в колгоспі імені Калініна, про що свідчать записи 1-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року до її страхового стажу в силу положень ч. ч. 1-2 ст. 54 та ст. 62 Закону № 1788.

Пенсійний орган відмовив у зарахуванні цього періоду, обґрунтовуючи це відсутністю даних про відпрацьовані періоди вихододні та встановлений мінімуму виходів.

Однак поза увагою пенсійного органу залишилась та обставина, що трудова книжка серії НОМЕР_3 містить записи №№ 1-21 з інформацією про прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, які внесені до трудової книжки на підставі особового рахунку.

Записами в трудовій книжці підтверджений факт виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві за 1983-1986 роки та 1987-1999 роки.

В 1980 році ОСОБА_1 відпрацювала 221 при мінімумі 250, при цьому вона перебувала в трудових відносинах з колгоспом не повний рік, а саме з 01 квітня 1980 року.

В 1981 році відпрацювала 225, в 1982 році 173 при мінімумі 250, однак 03 липня 1981 року позивач народила сина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

В 1986 році позивач відпрацювала 31 при мінімумі 250, однак 28 вересня 1985 року позивач народила сина ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

В 2000 році позивач відпрацювала 159 при мінімумі 220, однак в трудових відносинах з колгоспом вона перебувала до 24 лютого 2000 року, тобто неповний рік.

Таким чином, у зв`язку з тим, що в 1983-1985 та 1987-1999 роках ОСОБА_1 виконала мінімум трудової участі в громадському господарстві, а невиконання встановленого мінімуму трудової участі в 1980, 1981, 1982, 1986 та 2000 році обумовлено поважними причинами, позивач має право на зарахування до її страхового стажу всього періоду роботи в колгоспі з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року.

Як наслідок, суд відхиляє аргументи пенсійного органу про не підтвердження виконання позивачем мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутність документа про реєстрацію колгоспу як підстави для неврахування зазначеного періоду до страхового стажу.

Щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року ОСОБА_1 перебувала працювала в колгоспі і весь цей період підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

Оскільки в даному випадку законодавство не передбачає кратного обчислення страхового (трудового) стажу, відсутні правові підстави для додаткового покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне зауважити, що пенсійний орган відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, покликаючись на те, що в свідоцтві про народження дитини відсутні дані про отримання паспорту.

На переконання суду, така відмова є протиправною.

Так, відповідно до п. «ж» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з п. 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

При цьому норми п. «ж» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 та п. 11 Порядку № 637 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються непрацюючої матері, у справі, що розглядається, в період до досягнення дітьми ОСОБА_1 трирічного віку вона перебувала в трудових відносинах.

Крім того, навіть для підтвердження страхового (трудового) стажу непрацюючої матері законодавство не вимагає подання свідоцтва про народження дитини «з даними про отримання паспорту». До того ж п. 11 Порядку № 637 чітко встановлює, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, крім документа про те, що мати не працювала, підтверджується свідоцтвом про народження дитини або паспортом, а у разі смерті дитини - свідоцтвом про смерть.

Щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року ОСОБА_1 працювала в колективному сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю ім. ОСОБА_2 , про що свідчать записи №№ 7-8 в трудовій книжці.

Пенсійний орган відмовив у зарахуванні цього періоду, покликаючись на те, що «нечитабельна печатка».

З цього приводу суд зауважує, що Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 1.5. Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції № 58, крім іншого, до трудової книжки вносяться відомості про звільнення.

П. 2.3. Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з п. 2.4. Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, […] вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. п. 2.25., 2.26. Інструкції № 58 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

За правилами, наведеними у п. 4.1. Інструкції № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд відзначає, що Інструкція № 58 чітко визначає коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, а саме:

«34. Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

35. При цьому, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників…».

На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

З огляду на це суд відхиляє заперечення пенсійного органу, які полягають у тому, що зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року неможливо на тій підставі, що печатка «нечитабельна».

Окремо суд зауважує, що згідно з приписами ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, у разі наявності сумнівів або необхідності уточнення певних даних щодо періоду роботи позивача з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року пенсійний орган мав можливість скористатися своїми правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися з відповідними запитами до підприємства-роботодавця, архівної установи тощо.

Щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу періоду отримання позивачем допомоги по безробіттю з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року позивач отримувала допомогу по безробіттю, про що свідчать записи №№ 13-14 в трудовій книжці, внесені на підставі наказу від 14 травня 2002 року № 88.

Пенсійний орган відмовив у зарахуванні цього періоду до страхового стажу, оскільки між датою припинення виплати та датою наказу на припинення існує значний проміжок часу.

Верховний Суд в постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 638/7217/16-а навів висновок про те, що законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише періоду, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не всього періоду перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітної.

ОСОБА_1 має право на зарахування періоду з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року як періоду, впродовж якого вона отримувала допомогу по безробіттю.

Аргументи пенсійного органу суд відхиляє, оскільки по-перше, записи №№ 13-14 в трудовій книжці внесені на підставі одного наказу центру зайнятості, а саме від 14 травня 2002 року № 88, по-друге, у разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган мав можливість скористатися правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися до центру зайнятості з відповідним запитом.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09 вересня 2021 року № 16 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Запорізькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 09 вересня 2021 року № 16 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення належить також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року та з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Запорізькій області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди роботи до страхового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 , не проводило розрахунок її страхового стажу, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності, а також для покладання на нього обов`язку повторно розглянути заяву позивача.

Суд зауважує, що п. 4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення пенсії.

Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення пенсії.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу окремо зарахувати до страхового стажу період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки цей період має бути зарахований до страхового стажу у складі періоду роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11 вересня 2021 року, оскільки призначення пенсії, в тому числі обчислення страхового стажу, належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

За встановлених фактичних обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є покладання на ГУ ПФУ в Запорізькій області обов`язку повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки суду.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (квитанція від 05 жовтня 2021 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надала.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код: 20490012, місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-б) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09 вересня 2021 року № 16 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01 квітня 1980 року по 24 лютого 2000 року та з 03 березня 2000 року по 14 квітня 2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю з 14 травня 2002 року по 15 лютого 2003 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко