Справа № 369/18301/21
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/104/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

за участю секретаря: Житар А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Струк Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Струк Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою відповідача серія ЕАО № 5178373 від 24.12.2021 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 26 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за те, що 24 грудня 2021 року о 02-05 год. в м. Києві по вул. Борщагівській, керуючи транспортним засобом HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_1 не пред`явив на вимогу працівника поліції документи, зазначені в п.2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначив, що його незаконно було зупинено начебто по причині знаходження його автомобіля у розшуку за інформацією, що була надана по орієнтуванні.

Зателефонувавши на гарячу лінію «102» ОСОБА_1 отримав відповідь, що інформації про знаходження транспортного засобу (автомобіля) державний номерний знак НОМЕР_1 , HONDA CR-V, білого кольору в розшуку немає.

Відповідач всупереч отриманої інформації наполегливо наполягав на пред`явленні документів, в результаті чого позивач надав усі документи для ознайомлення, а саме: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, паспорт громадянина України та страховий поліс, проте відразу після цього отримав постанову серія ЕАО № 5178373 від 24.12.2021 про порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем не було його повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, йому не було повідомлено про його права, не було їх роз`яснено, не надано можливості залучити захисника. Відповідачем не було ознайомлено позивача з оскаржуваною постановою, не було її оголошено.

Позивач вважав вищезазначену постанову незаконною, у зв`язку з чим просив суд визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо складання постанови ЕАО № 5178373 від 24.12.2021; скасувати постанову ЕАО № 5178373 від 24.12.2021 про накладення на позивача стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

16.02.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву за вх. № 6644, згідно якого зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови, 24.12.2021 о 02 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Борщагівська, 7-Б, позивач керував транспортним засобом HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_1 зупинений по орієнтуванні, та категорично відмовився пред`явити документи, зазначені п. 2.1 ПДР чим порушив п. 2.1 ПДР - керування транспортним засобом, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу транспортного засобу, а у випадках, передбачених законодавством ліцензійної картки на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що призвело до застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Представник відповідача вказав, що інспектор поліції діяв в рамках законодавства, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, таким чином було зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення (оптичний диск з відеозаписом події доданий до відзиву).

Відповідно до відеозапису на 13 хв. 19 сек. інспектор повідомив позивачу, що відносно нього буде винесена постанова про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відповідно останнього буде притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп., але позивач відмовився пред`являти документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, посилаючись на те, що вимога відповідача не є законною. Після винесення постанови, позивач все таки пред`явив документи, зазначені в п.2.1 ПДР, однак стягнення вже було накладено на останнього.

Щодо доводів позивача, що інспектором не дотримано положень ст. ст. 278, 279 КУпАП представник відповідача зазначив, що такі на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки в даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення, оскільки на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Крім того, відповідач в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Також у відзиві на позовну заяву зазначено, що ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не передбачено визнання дій протиправними чи незаконними, якщо розглядається справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених чинним законодавством, а тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 24.12.2021 о 02 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Борщагівська, 7-Б, позивач керував транспортним засобом HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_1 зупинений по орієнтуванні, та категорично відмовився пред`явити документи, зазначені п. 2.1 ПДР чим порушив п. 2.1 ПДР - керування транспортним засобом, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу транспортного засобу, а у випадках, передбачених законодавством ліцензійної картки на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що призвело до застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач визнав факт ненадання ним на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, мотивуючи свої дії тим, що такі вимоги поліцейського є незаконними, оскільки жодних доказів вчинення позивачем правопорушення чи інших визначених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» обставин, які надають поліцейському право вимагати пред`явлення відповідного посвідчення, поліцейським не надано.

Як вбачається із відеозапису події, долученого до відзиву на позов, відповідач неодноразово чітко називала причину зупинки автомобіля, яким керував позивач - «перевірка транспортного засобу на перебування у розшуку за оперативним орієнтуванням» і просив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Натомість, позивач не вважав причину зупинки законною, почав вимагати у відповідача пред`явити орієнтування на автомобіль та став здійснювати дзвінок на лінію «102», результат такого дзвінка на відеозаписі відсутній.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП зазначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Виключний перелік підстав, за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб, передбачено у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на час оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності), відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як було зазначено відповідачем та вбачається із зафіксованої на боді-камеру інспектора поліції розмови між поліцейським та ОСОБА_1 , після зупинки транспортного засобу позивача, його було повідомлено про перевірку транспортного засобу на перебування у розшуку за оперативним орієнтуванням.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 444/2115/17, невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Суд підкреслює, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Доводи позивача про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, відсутність його автомобіля в орієнтуванні на перебування останнього в розшуку, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

На думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, однак такі доводи не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ.

Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі №760/20247/16-а, від 10.09.2019 у справі №537/2324/17.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За вивченням змісту постанови суд встановив, що така відповідає повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

Також, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, позивачу було роз`яснено права та строк оскарження постанови. Доказів перешкоджанню реалізації права позивача на отримання правової допомоги суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Крім того, вимога позивача про визнання дій інспектора патрульної поліції неправомірними та протиправними, не підлягає задоволенню, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Задоволення вищезазначеної вимоги (визнання дій посадової особи неправомірними та протиправними) ч. 3 ст. ст. 286 КАС України не передбачено.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» ст. ст. 222, 245, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Струк Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Дубас