Справа № 679/462/22
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/19/2022
Справа № 679/462/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю: секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Чернова В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №1 м. Любомиль Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Волинській області старшого сержанта поліції Вакарука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства звернувся з позовом до поліцейського СРПП відділення поліції №1 м.Любомиль Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Волинській області старшого сержанта поліції Вашерука В.В., Головного управління Національної поліції в Волинській області в якому просить визнати дії старшого сержанта поліції Вашерука В.В неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 795680 від 19.04.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 19.04.2022 року поліцейським СРПП ВП №1 м.Любомиль Ковельського районного управління поліції ГУНП в Волинській області старшим сержантом поліції Вашерука В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі. В основу даної постанови інспектором було покладене те, що він 19.04.2022 року о 15 год. 06 хв. в с.Старовойтове по вул.Прикордонників ніби то керував автомобілем LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаному пасивними засобами безпеки, при цьому не був пристебнутий ременями безпеки, чим порушив вимоги п.п.2.3 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн. З даним висновком позивач абсолютно не погоджується та вважає означену постанову Відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності було винесено працівником поліції за надуманим правопорушенням, яке він не вчиняв, за наступних обставин.

19.04.2022 року, він стояв в черзі біля кордону на пункті пропуску «Ягодин», з правої сторони узбіччя рухався автомобіль марки «Mitsubishi» сірого кольору та почав підрізати його з правого боку, про те він його не пропустив. На під`їзді до прикордонної смуги позивача зупинив працівник поліції, який не представившись наказав надати документи для перевірки і в пояснення причини зупинки вказав на авто, марки «Mitsubishi», в якому знаходився працівник поліції, який погрожуючи повпливати на те, щоб позивача не пропустили на кордоні. Після чого віддав документи іншим працівникам поліції, наказавши притягнути його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не скоював.

Саме за вказівкою підполковника поліції Назарука С.Г. , старший сержант поліції Вашерук В.В. і склав на нього оскаржувану постанову.

Крім того, позивач зазначив, що ніякої підготовки до розгляду справи, допиту свідків, ні запитання чи може в нього є клопотання, або заяви, чи можливо йому потрібна юридична допомога і він хотів скористатися нею, а також проголошення його прав у даній ситуації, поліцейським Вашеруком В.В. здійснено не було, та була винесена лише постанова.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважають означену постанову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а дії відповідача незаконними.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належний чином. Направив до суду відзив в якому просив, розгляд справи проводити без участі представника відповідача, а в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що постановою серії БАБ №795680 від 19.04.2022 року винесену СРПП ВП №1 м.Любомиль Ковельського районного управління поліції ГУНП в Волинській області старшим сержантом поліції Вашерука В.В., накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за те, що 19.04.2022 року о 15 год. 06 хв. в в с.Старовойтове по вул.Прикордонників керував автомобілем LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаному пасивними засобами безпеки, при цьому не був пристебнутий ременями безпеки.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

За ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представник відповідача не надав до суду доказів правомірності винесеного рішення, оскільки з наданого представником відповідача відеозапису не зафіксовано рух транспортного засобу марки LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що спростовує обставини внаслідок яких позивача притягнуто до відповідальності.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Однак, відповідачем не надано до суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис, покази свідків тощо).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, оскільки відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, для спростування доводів позивача.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій поліцейського СРПП ВП №1 м.Любомиль Ковельського районного управління поліції ГУНП в Волинській області старшого сержанта поліції Вашерука В.В. неправомірними щодо складання постанови, суд прийшов висновку, що в задоволенні такої слід відмовити зважаючи на відсутність такого права у суду згідно приписів ч.3 ст.286 КАС України, яка містить виключний перелік рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 5 ст. 121 КУпАП, ст. ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №1 м.Любомиль Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Волинській області старшого сержанта поліції Вашерука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі старшого сержанта поліції Вашерука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Волинській області серії БАБ № 795680 від 19.04.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

В решті позову відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення..

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.М. Стасюк