Справа № 420/18405/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

Київ

справа № 420/18405/21

адміністративне провадження № К/990/27322/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2022 у справі № 420/18405/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «ОДЕСАВИНПРОМ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 до суду вдруге надійшла касаційна скарга Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, Південне МУ ДПС), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 06.10.2022.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 19.08.2022, повний її текст складено того ж дня, відповідно, останнім днем для оскарження цього рішення з урахуванням вихідних було 19.09.2022. Однак, касаційну скаргу у цій справі направлено через підсистему «Електронний суд» 06.10.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.

Південне МУ ДПС подало заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яка вмотивована тим, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на цей час, що є поважною причиною пропуску строку. Зазначає, що при повторному зверненні касаційну скаргу приведено у відповідність з вимогами КАС України.

Проаналізувавши зміст заяви, колегія суддів позбавлена можливості її вирішити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що вперше касаційна скарга направлена Південним МУ ДПС до суду через підсистему «Електронний суд» 13.09.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 15.09.2022 її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Суд визнав недостатнім приведене скаржником обґрунтування за визначеним пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження та роз`яснив вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на цих підставах. Електронний примірник цієї ухвали Південне МУ ДПС отримало через підсистему «Електронний суд» 15.09.2022 о 17:43.

Вдруге касаційна скарга направлена Південним МУ ДПС до суду через підсистему «Електронний суд» 06.10.2022, тобто через двадцять днів з дня отримання копії ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги і посилання скаржника на те, що вона відповідає вимогам КАС України не знаходить свого підтвердження. Так, повторна касаційна скарга не відповідає як вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, так і частині четвертій цієї статті.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Колегія суддів враховує, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин, який триває станом на цей день.

Однак, питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із введенням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо касаційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання касаційної скарги у більш стислий строк.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Скаржник у касаційній скарзі не зазначає, яким чином введення воєнного стану вплинуло на можливість звернення до суду з належним чином оформленою касаційною скаргою у встановлений законом строк, так само не обґрунтовує, яким чином така обставина вплинула на можливість врахувати підстави Верховного Суду, з яких попередню касаційну скаргу було повернуто, і повторно звернутися до суду з касаційною скаргою у максимально стислий проміжок часу.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. На виконання вимог частини четвертої статті 330 КАС України скаржник до касаційної скарги долучив копію платіжного документа про сплату судового збору в сумі 45400 грн, що, однак, не відповідає розміру, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (22700 грн). За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2021 році, який містить вимоги майнового характеру (скасування податкових повідомлень-рішень, якими збільшено грошові зобов`язання на загальну суму 63490145 грн) та одну вимогу немайнового характеру (скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення розміру від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток). З огляду на розмір майнових вимог, при поданні позовної заяви в цій частині сплаті підлягав судовий збір, обмежений максимальним розміром в сумі 22700 грн. За подання позовної заяви в частині немайнової вимоги сплаті підлягав судовий збір в сумі 2270 грн.

Отже, сума судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить 49940 грн ((22700 грн + 2270 грн) х 200 %), що, однак, перевищує 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно, сплаті підлягає судовий збір в сумі 49620 грн. З урахуванням суми сплаченого Південним МУ ДПС судового збору, скаржнику слід доплатити судовий збір в сумі 4220,00 грн (49620 грн - 45400 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, який скаржник мотивує не врахуванням судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.11.2018 у справі №816/2142/17, від 27.06.2017 у справі № 808/1062/14, від 14.03.2017 у справі № 826/757/13-а, від 06.02.2018 у справі № 826/22154/15 (провадження № К/9901/5042/17), а також від 20.05.2021 у справі №826/16627/18.

Однак, з огляду на зміст судових рішень у цій справі, а також висновки Верховного Суду, викладені у наведених скаржником постановах, не вбачається різного правозастосування, оскільки саме досліджуючи реальність господарських операцій шляхом надання правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам у сукупності, суди встановили фактичні обставини та дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі викладено таку позицію про те, що зібрана та опрацьована контролюючим органом узагальнена податкова інформація носить виключно інформативний характер. Безпосередньо сама інформація при не здійсненні аналізу первинних документів в акті перевірки, не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач.

Відповідно, незмістовним є посилання контролюючого органу на невідповідність висновку Верховного Суду зазначення судами попередніх інстанцій, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів - постачальників не є достатньою підставою для неврахування задекларованих позивачем показників витрат по операціям з такими постачальниками, а податкова інформація повинна оцінюватися судом з урахуванням інших доказів нереальності таких операцій.

Слід зазначити, що різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм, а тому сам факт наявності судових рішень якими у задоволенні позовів платників податків було відмовлено не свідчить про застосування судами у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду.

Приведення скаржником практики Верховного Суду з окремим цитуванням витягів із постанов, які стосуються обставин, які можуть свідчити про нереальність господарських операцій, які обставини підлягають дослідженню у справах цієї категорії, а так само щодо оцінки того чи іншого аргумента контролюючого органу, які до того ж зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Фактично, доводи касаційної скарги зводяться до надання судами неправильної правової оцінки встановленим обставинам у справі у сукупності із наданими доказами, що не відповідає правовому змісту пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас, у касаційній скарзі приведені доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині допустимості як доказів нотаріально завірених показів свідків, а так само висновку експерта в умовах, коли суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи з підстав відсутності необхідності у спеціальних знаннях. Висловлено незгоду із прийняттям висновку експерта як доказу, оскільки перевіркою не заперечується факт документального оформлення господарських операцій, що було предметом дослідження експерта, а реальність господарських операцій підлягала дослідженню судом.

Однак, такі доводи наведені не у взаємозв`язку із посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та відповідний пункт частини другої статті 353 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо скаржник вважає наявними підстави для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд, які встановлені частиною другою статті 353 КАС України, скаржник повинен навести доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і зазначити, які саме обставини залишилися у справі не встановленими або встановлені на підставі недопустимих доказів. При цьому, обставиною в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту, у зв`язку з чим доводи про надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі. Такі доводи, за загальним правилом, мають бути приведені у взаємозв`язку також із посиланням на відповідну норму матеріального права, яку внаслідок допущення порушення норм процесуального права, було застосовано неправильно і посиланням на пункти 1, 2 та/або 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови апеляційного суду, у ній не міститься висновків за наслідками оцінки нотаріально засвідчених показів свідків, що дає підстави, що наявність таких не мала вирішального значення у цій справі.

Крім того, окремою і самостійною підставою для задоволення позовних вимог став висновок апеляційного суду про допущення контролюючим органом істотних порушень норм ПК України під час призначення перевірки. Так, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про протиправність призначеної відносно позивача перевірка, оскільки наказ про її проведення видано на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», в той час як був чинним і незміненим пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, яким введено мораторій на проведення відповідної документальної перевірки.

На обґрунтування цього висновку суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.02.2022 у справі №420/12859/21. Про протиправність таких дій зазначав Верховний Суд і в постанові від 27.04.2022 у справі №140/1846/21.

Однак, касаційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України в частині висновків про допущення контролюючим органом істотних порушень норм ПК України під час призначення перевірки. Це унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів касаційної скарги з вимогами про скасування судових рішень у повному обсязі та ухвалення нового про відмову в позові.

Вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2022 у справі № 420/18405/21 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- подати відповідну заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням відповідних доказів на їх підтвердження;

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко