Справа № 580/3590/22
Суддя: Сергій ГАРАНЬ
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 жовтня 2022 року справа № 580/3590/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Гараня С.М., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенського районного суду Черкаської області, третя особа суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ігор Нейло, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Монастирищенського районного суду Черкаської області, (далі відповідач), третя особа суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ігор Нейло (далі третя особа), в якому просить:

-визнати протиправними дії Монастирищенського районного суду Черкаської області щодо передачі для розгляду та надання відповіді на інформаційний запит від 11.08.2022 судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Нейлу І.М.;

-визнати протиправними дії Монастирищенського районного суду Черкаської області щодо надання відповіді від 12.08.2022 №1.21/27/2022 за підписом неповноважною особи - керівника апарату О.Домачук;

-зобов`язати Монастирищенський районний суд Черкаської області розглянути інформаційний запит від 11.08.2022 у відповідності до Закону України «Про публічну інформацію» та надати відповідь за підписом уповноваженої особи;

-стягнути з Монастирищенського районного суду Черкаської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч гривень).

Ухвалою суду від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

13.09.2022 від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що 11.08.2022 на електронну адресу Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшов інформаційний запит ОСОБА_2 , в якому порушувалось питання про доступ до публічної інформації шляхом надання інформації хто з працівників суду вніс в АСДС ухвалу суду 28.06.2022 за відсутності підпису судді. За результатами розгляду запиту за підписом керівника апарату, представнику позивача 12.08.2022 за №1.21/27/2022 повідомлено, що справа №705/1423/22 у якій постановлено ухвалу від 28.06.2022, на даний час перебуває на розгляді у судді Нейло І.М., тому її інформаційний запит від 11.08.2022 передано судді Нейло І.М., в провадженні якого перебуває вказана справа. В подальшому, представнику позивача Коркіяйнен О.С. було надано відповідь за підписом судді Нейло І.М., в провадженні якого перебувала вказана справа, згідно якої ОСОБА_2 поінформовано, що ст. 49 ЦПК України встановлює процесуальні права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі серед яких не передбачено право позивача або його представника отримувати пояснення суду щодо процедури та дій які було вчинено судом в рамках провадження цивільної справи (копія відповіді додається). Щодо тверджень, що відповідач надав відповідь за підписом неповноважної особи, а саме за підписом керівника апарату у відзиві зазначено, що згідно ч. 1, 2 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Положення про апарат суду розробляється на підставі типового положення про апарат суду та затверджується зборами суддів відповідного суду. Відповідно до підп.42 п.8 розділу II Типового положення про апарат суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08.02.2019 № 131, відповідно до основних завдань, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», апарат суду організовує прийом громадян, забезпечує розгляд пропозицій, заяв і скарг, запитів відповідно до вимог Законів України «Про звернення громадян», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію». Згідно з п.9 розділу III Положення про апарат Монастирищенського районного суду Черкаської області затвердженого рішенням зборів вказаного суду № 2 від 13.02.2019 апарат суду очолює керівник апарату суду. Порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Монастирищенському районному суді Черкаської області передбачений відповідним Положенням, затвердженим наказом в.о. голови вказаного суду від 17.01.2022 №6/0. Відповідно до п.6 розділу II, п.1 розділу VI Положення про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Монастирищенському районному суді Черкаської області відповідь на запит надається за підписом керівника апарату (або особи яка його замінює), який контролює та є відповідальним за повноту та достовірність наданої інформації, є відповідальним за організацію опрацювання запитів на публічну інформацію та за надання відомостей за запитами на публічну інформацію. Враховуючи вищевикладене, повідомлення від 12.08.2022 №1.21/27/2022 на зазначений інформаційний запит підписане повноважною особою - керівником апарату Монастирищенського районного суду Черкаської області у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні Монастирищенського районного суду Черкаської області, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. Крім того, відповідачем зазначено, що в провадженні судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Нейло І.М. перебувас на розгляді цивільна справа № 705/1423/22 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" про захист прав споживачів, представником позивача у вказаній справі є скаржник ОСОБА_2 . Кінцеве рішення у справі не ухвалено. Ухвала від 28.06.2022 у справі № 705/1423/22, яку описує представник позивача, є процесуальним рішенням головуючого у справі судді, підписана кваліфікованим електронним підписом та направлена ним до ЄДРСР, таким чином, дані відомості вносились головуючим у справі суддею, а тому запит ОСОБА_2 від 11.08.2022 був переданий на розгляд головуючому судді.

Третя особа суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ігор Нейло письмових пояснень не надав.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.04.2018 у справі №815/6956/15, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 7 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є зміст спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Суд врахував, що позовні вимоги стосуються визнання протиправними дій Монастирищенського районного суду Черкаської області, які полягають у ненаданні відповіді на інформаційні запит від 11.08.2022 за підписом повноважної особи керівника апарату суду та ненаданні інформації.

Так, у запиті від 11.08.2022 представник позивача просила надати інформацію про те хто з працівників суду вніс в АСДС ухвалу суду 28.06.2022 за відсутності підпису судді.

При цьому, хоча запит від 11.08.2022 формально поданий відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», натомість стосується розгляду справи № 705/1423/22, тобто справи, яка перебуває у провадженні та кінцеве рішення у якій не прийняте.

Отже, підстави позову стосуються виконання процесуальної діяльності суду.

Суд врахував, що відповідно до ст. 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відповідно до ст. 127 Конституції України правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.

Тобто, на відповідача, як орган судової влади, покладений обов`язок щодо здійснення правосуддя.

Суд - орган, що здійснює правосуддя у формі розгляду і вирішення цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних і інших категорій справ у встановленому законом конкретної держави процесуальному порядку. Судочинство - встановлений законом або звичаєм порядок і форма вчинення судових дій у межах завдань судів у здійсненні правосуддя. Цей порядок, як правило, регулює порядок розгляду справ у суді, порядок знаходження істини по справі, розрахунок судових витрат та інших можливих сплат тощо.

Судочинство - виключна професійна діяльність судів з відправлення правосуддя, в частину виконання якої входить технічна функція виготовлення судового рішення, направлення його учасникам судового спору та не є тотожною поняттю владної управлінської функції.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття в них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах.

Суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у пунктах 36-45 постанови від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/110/16 (провадження № 11-547апп19) відповідно до яких оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року, ухваленій у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399 цс 18), зробила висновок, що усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьов проти України, заяви № 17160/06 та № 35548/06, пункт 33).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.

Відповідні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 462/32/17 (провадження № 14-5цс19).

Отже, у цій справі поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства щодо заявлених вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З аналізу норм ч. 5 ст. 21 КАС України слідує висновок, що вимоги про відшкодування шкоди розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що за твердженням позивача предметом даного спору є вчинені відповідачем дії, що спричинили виникнення моральної шкоди.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, відносини щодо відшкодування моральної шкоди є цивільними правовідносинами, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 183, 238, 239, 241, 243, 248, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №580/3590/22 за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенського районного суду Черкаської області, третя особа суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ігор Нейло, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди закрити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Сергій ГАРАНЬ