Справа № 140/4436/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4436/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс (далі ТзОВ Фудлайф Плюс, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі Волинська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 № UA 205140/2021/000121/2, № UA 205140/2021/000122/2, № UA 205140/2021/000126/2 та від 24.12.2021 № UA 205140/2021/000130/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до укладених зовнішньоекономічних контрактів від 29.10.2021 № 29102021 придбало товар 1 (сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки…) у компанії-експортера «Vion Food International», а товар № 2 (сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки…), товар № 3 (сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки…) та товар № 4 (печінка яловича заморожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки…) у компанії-експортера «Pol-Export» відповідно до контракту від 29.09.2021 № 29882021.

20.12.2021 та 24.12.2021 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта подав до Волинської митниці митні декларації №UA205140/2021/112416 від 20.12.2021 у якій зазначена ціна товару 15474,36 євро, №UA205140/2021/112338 від 20.12.2021, у якій зазначена ціна товару 10210,20 євро, №UA205140/2021/112914 від 20.12.2021, у якій зазначена ціна товару 10200,00 євро та №UA205140/2021/116292 від 24.12.2021, у якій зазначена ціна товару 11970,00 євро за першим методом.

Проте митним органом було відмовлено позивачу у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості 21.12.2021 № UA 205140/2021/000121/2, № UA 205140/2021/000122/2, № UA 205140/2021/000126/2 та від 24.12.2021 № UA 205140/2021/000130/2, оскільки подані документи містять розбіжності та неточності.

Позивач з таким твердженням митного органу не погоджується та зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (т. 1 а.с. 146-158). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, оскільки занижені транспортні витрати до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості товару відповідно до умов поставки; у контракті зазначено, що передбачена попередня оплата за товар, проте до митного оформлення банківський платіжний документ не надано; прас-листи надані для ТзОВ «Фудлайф Плюс» на товар, що імпортується, проте відповідно до статті VII ГАТТ повинен бути наданий для широкого кола осіб; числове значення, зазначене в експортних деклараціях 21PL301010E1416761 від 19.12.2021 та 21PL301010E1468478 від 23.12.2021 та декларації країни відправлення № PL050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунках-фактурах та не відповідає числовим розрахункам в документі KOMUNIKAT IE599; в рахунках-фактурах від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0839 та № PL/050606979/2021-034/0850 зазначена інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано; згідно п 6 контракту № 29882021 від 29.09.2021 умови оплати вказуться в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-листи від 08.12.2021 та від 20.12.2021 містять інформацію від відправника, проте інформацію від виробника товару декларантом не надано.

Як вважає, відповідач, наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, є беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість заявленого товару, та як наслідок, підставою для витребування додаткових документів, які б спростували вказані розбіжності. Разом з тим, декларант повідомив про відсутність додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості, при тому, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на момент здійснення митного контролю та митного оформлення покладається на декларанта.

Враховуючи ненадання декларантом витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митницею повідомлено декларанта про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 МК України визначено за резервним методом. Відповідно до цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС) митна вартість товару за рішеннями від 21.12.2021 №UA205140/2021/000121/2 визначено на рівні - 1,00 дол.США/кг (МД від 08.10.2021 №UA205140/2021/68131), від 21.12.2021 №UA205140/2021/000122/2 визначено на рівні - 1,00 дол.США/кг (МД від 03.12.2021 №UA209160/2021/14908), від 21.12.2021 №UA205140/2021/000126/2 визначено на рівні - 1,00 дол.США/кг (МД від 11.11.2021 №UA205140/2021/88935) та від 24.12.2021 №UA205140/2021/000130/2 визначено на рівні - 0,90 дол.США/кг (МД від 29.10.2021 №UA209160/2021/13050), з врахуванням інформації, наданої «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції».

З наведених підстав відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ Фудлайф Плюс укладено зовнішньоекономічні контракти від 29.10.2021 №29102021 з компанією «Vion Boxtel B.V.» (а.с. 109-113) та від 09.09.2021 № 29882021 з компанією «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko (а.с. 117-122).

Відповідно до пункту 1 яких, продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору.

За умовами договорів, товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами в даному контракті і проформах-інвойсах відповідно до правил Інкотермс 2010. У разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CRТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010.

За замовленням покупця продавець надає покупцю послуги по зберіганню, пошуку і додаткового транспортування товару в обсязі і на умовах, визначених цим контрактом.

Якщо інше не обумовлено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: із адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця.

Ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і погрузки товару на транспортні засоби (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010).

Весь товар вказаний в інвойсі поставляється партіями. При узгодженні кожної партії товару, ціна на товар може змінюватись в залежності від об`єму і кон`юнктури ринку на даний вид продукції, але не може перевищувати узгоджену вартість в інвойсі.

Ціна за одиницю товару не прив`язана до попередніх узгоджених поставок і варіюється в діапазоні, вказаному в інвойсі. Ціна узгодженої партії товару не може бути змінена в односторонньому порядку.

Ціна на товар встановлюється в доларах США та євро. Загальну суму контрактів складає сума всіх інвойсів, підписаних в період дії даних контрактів (п. 2 контрактів).

Оплата товару здійснюється на умовах, визначених в проформах-інвойсах і може включати в себе передоплату, оплату по факту поставки і/або оплату з відстрочкою платежу. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця. Оплата товару проводиться банківським переказом в доларах США та євро на реквізити продавця, вказані в контракті (п. 6 контрактів).

На виконання умов договорів, компанії-експортери виставили позивачу рахунки-фактури, а саме: від 17.12.2021 № згідно з яким вартість товару сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках вагою 20361,00 кг по 0,76 євро/кг становить в загальній сумі 15474,36 євро (т. 1 а.с. 32-33, т.2 а.с. 2 переклад). Вказаний рахунок-фактура виписаний компанією «Vion Food International», яка як і компанія «Vion Boxtel B.V.» (з якою укладено зовнішньоекономічний договір від 29.10.2021 № 29102021) є відокремленим підрозділом однієї холдингової компанії «Vion Food Group». При цьому, з наданих представником позивача пояснень слідує, що «Vion Food International» здійснює оформлення рахунків-фактур, товаросупровідних документів, а юридичне оформлення взаємовідносин - «Vion Boxtel B.V.». Вказана обставина відповідачем не заперечується та жодних розбіжностей з даного приводу під час митного оформлення товару не встановлено.

В свою чергу, компанія «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko виставила позивачу рахунки-фактури від 17.12.2021 №PL/050606979/2021-034/0839, згідно з яким вартість товару сало свиняче бокове, заморожене, вагою 20020 кг по 0,51 євро/кг становить в загальній сумі 10210,20 євро (т.1 а.с. 54, т. 2 а.с. 4 зворот переклад), від 17.12.2021 №PL/050606979/2021-034/0837, згідно з яким вартість товару сало свиняче бокове заморожене, вагою 20000,00 кг по 0,51 євро/кг становить в загальній сумі 10200,00 євро (т. 1 а.с.75, т. 2 а.с. 7 переклад) та від 23.12.2021 №PL/050606979/2021-034/0850, згідно з яким вартість товару печінка яловича заморожена, вагою 21000,00 кг по 0,57 євро/кг становить в загальній сумі 11970,00 євро (т. 1 а.с. 96, т. 2 а.с. 9 переклад).

20.12.2021 для митного оформлення ввезеного на територію України товару № 1 «сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках вагою 20361,00 кг, дата виготовлення -11./2021, термін придатності 11/2021; виробник: Grolleman Vrieshuis BV, EU; піддана заморозці при температурі -18 градусів Цельсія товариство подало МД №UA205140/2021/112416 (т. 1 а.с. 176). Митна вартість товару становить 15474,36 євро (еквівалентно 485496,97 грн), яку визначено за першим методом. До митної декларації додано зовнішньоекономічний договір від 29.10.2021 № 29102021, рахунок-фактуру (інвойс) № від 17.12.2021, автотранспортну накладну № 1179105 від 17.12.2021, сертифікат якості від 17.12.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 17.12.2021 №232414870, документ, що підтверджує вартість перевезення від 20.12.2021, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.12.2021, договір про перевезення від 14.12.2021 № 1079-О, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 8001306 від 20.12.2021, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № від 17.12.2021, копію митної декларації країни відправлення 21NLKXA53PA9FZWD51 від 17.12.2021.

Крім того, 20.12.2021 для митного оформлення ввезеного на територію України товару № 2 «сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою 20020,00 кг, дата виготовлення 11-12/2021, термін придатності 11-12/2022 при температурі -18 градусів Цельсія; виробник: SB Pork A/S EU товариство подало МД №UA205140/2021/112338 (т. 1 а.с. 197). Митна вартість товару становить 10210,20 євро (еквівалентно 315059,20 грн), яку визначено за першим методом. До митної декларації додано зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 № 29882021, рахунок-фактуру (інвойс) №PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, сертифікат якості від 17.12.2021, автотранспортну накладну від 17.12.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 17.12.2021 DK-170-3 від 17.12.2021, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 08.11.2021, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 8005046 від 20.12.2021, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, копію митної декларації країни відправлення 21PL301010E1446027 від 19.12.2021.

20.12.2021 декларант позивача подав МД №UA205140/2021/112914 для митного оформлення імпортованого товару № 3 «сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою 20000,00 кг, дата виготовлення 11/2021, термін придатності 11/2022 при температурі -18 градусів Цельсія; виробник: SB Pork A/S EU (т. 1 а.с. 227). Митна вартість товару становить 10200,00 євро (еквівалентно 314744,46 грн), яку визначено за першим методом. До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 № 29882021, рахунок-фактуру (інвойс) №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, сертифікат якості від 16.12.2021, автотранспортну накладну від 16.12.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 15.12.2021 DK-170-3, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 08.11.2021, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 7994378 від 20.12.2021, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, копію митної декларації країни відправлення 21PL301010E1442757 від 17.12.2021.

24.12.2021 декларант позивача подав МД №UA205140/2021/116292 для митного оформлення імпортованого товару №4 «печінка яловича заморожена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок, солі, спецій та приправ, вагою нетто 21000,00 кг; дата виготовлення 10.2021, режим зберігання і перевезення при температурі -18 градусів Цельсія; виробник: MITMAR Sp.zo.EU. Митна вартість товару становить 11970 євро (еквівалентно 369214,65 грн), яку визначено за першим методом (т. 1. а.с. 254). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 № 29882021, рахунок-фактуру (інвойс) №PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021, сертифікат якості від 23.12.2021, автотранспортну накладну від 23.12.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 23.12.2021 №1020/00057/21/10 UA, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.12.2021, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 8029188 від 24.12.2021, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021, копію митної декларації країни відправлення 21PL301010E1468478 від 23.12.2021.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту по МД №UA205140/2021/112416 від 20.12.2021, №UA205140/2021/112914 від 20.12.2021 було запропоновано подати такі документи: проформу-інвойс згідно пункту 5 контракту; договір про перевезення; банківський платіжний документ, проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує сплату за оцінюваний товар; виписку з бухгалтерської документації; прейскурант (прайс-лист) виробника товару для загального кола покупців; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (т. 1 а.с. 43, 85), а по МД №UA205140/2021/112338 від 20.12.2021 та №UA205140/2021/116292 від 24.12.2021 було запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; каталоги, специфікації. прейскуранти (прайс-листи) виробника товару для широкого кола осіб; документи, передбачену пунктом 6 контракту від 29.09.2021 № 29882021; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; платіжні документи (т. 1 а.с. 64). При цьому, вимога митного органу про надання документів обґрунтована виявленням розбіжностей і неточностей у поданих документах.

На електронні повідомлення митниці товариство інформувало відповідними листами від 17.12.2021 № 17/12-03, від 21.12.2021 № 20/12-02, від 21.12.2021 № 17/12-02 та від 24.12.2021 № 24/12-01 (т. 1 а.с. 44-46, 65-67, 86-88, 106-108)у яких зазначило, що товариством до митного оформлення було надано і митну декларацію країни відправлення, і прайс-лист від експортера товару, і комунікат (підтвердження вивезення) товару, які додатково витребовуються митним органом. Усі відомості з поданих документів узгоджуються між собою, числові значення кореспондуються як і в рахунку-фактурі, так і інших товаросупровідних документах.

Щодо надання документів про підтвердження вартості транспортування товару, зазначив, що при ввезенні товару застосувались умови поставки Інкотермс FCA, відповідно до яких продавець доставляє товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до зазваного місця. Вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження та розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Документи, що підтверджують взаємовідносини з експедитором надані.

Також застосовувались умови поставки Інкотермс СРТ, відповідно до яких продавець доставляє товари за свій рахунок перевізнику або іншій особі, призначеній продавцем. Він сплачує за митне оформлення експортеру та несе відповідальність за передачу товару призначеному продавцем перевізнику. Тому надання документів, які б підтверджували вартість транспортування не передбачена.

Страхування не проводилось, тому подавати будь-які документи з даного приводу було безпідставно.

Відносно оплати товару, зазначив, що укладені контракти передбачають можливість післяоплати, тобто після отримання товару, а тому надання будь-якого платіжного документа у даному випадку не є обов`язковим та повністю стверджується умовами зовнішньоекономічної операції.

Стосовно надання висновків про вартісні та якісні характеристики товарів зазначило, що вартісний показник у всіх товаросупровідних документах узгоджується і в рахунку-фактурі, і в інших наданих документах, тобто ніяких невідповідностей не вбачається. Тому звертатися до експерта-оцінювача немає підстав. При цьому, звернення до експерта-оцінювача потягне за собою значні фінансові затрати покупця.

З врахуванням наведеного просило прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 № UA 205140/2021/000121/2 (т. 1 а.с. 26-27), № UA 205140/2021/000122/2 (т. 1 а.с. 47-48), № UA 205140/2021/000126/2 (т. 1 а.с. 68-69) та від 24.12.2021 № UA 205140/2021/000130/2 (т. 1 а.с. 89-90), а також сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2021/005442 (т. 1 а.с. 28-29), №UA205140/2021/005445 (т. 1 а.с. 49-50), №UA205140/2021/005456 (т. 1 а.с. 70-71) та №UA205140/2021/005575 (т. 1 а.с.91-92).

У графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначено що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:

1) за МД №UA205140/2021/112416 відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 20.12.2021 транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Olst (Нідерланди) до переходу Ягодин (кордон України) становлять 12000 грн. Відстань між м. Olst (Нідерланди) і переходом Ягодин (кордон України) за даними Google maps становить 1475 км., тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 8,14 грн/км. За інформацією сайту della.com.ua за статистичними даними грудень 2021 року за напрямком Нідерланди-Україна середня вартість перевезення тентованим автомобілем масою 20 т становить 1,51 євро/км. Перевезення згідно інвойсу № від 17.12.2021 здійснене автомобілем з холодильним обладнанням, що значно підвищує вартість перевезення. Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки; відповідно до контракту, а також в інвойсі № від 17.12.2021 передбачена попередня оплата за товар, проте до митного оформлення банківський платіжний документ не подано; відповідно до пункту 5 контракту партія товару обумовлюється у проформі-інвойс, який не подано до митного оформлення; прайс-лист б/н від 10.12.2021 наданий для ТОВ «Фудлайф Плюс» на товар що імпортується, а не для загального кола покупців;

2) за МД №UA205140/2021/112338 від 20.12.2021 числове значення, зазначене в експортній декларації №21PL301010E1416761 від 19.12.2021 - 47128 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0839 - 10210,20 євро та не відповідає числовим розрахункам в документі KOMUNIKAT IE599 21PL301010E1446027 (згідно курсу польського злотого 4,66140 по відношенню до євро 10210,20, що становить 47543,83 польських злотих); в рахунку-фактурі від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0839 зазначена інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано; згідно пункту 6 контракту № 29882021 від 29.09.2021 умови оплати вказуться в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 08.11.2021 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано;

3) за МД №UA205140/2021/112914 від 20.12.2021 в декларації країни відправлення №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021 числове значення вартості товару становить 47080 злотих, проте в інвойсі №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021 вартість товару становить 10200 євро (курс Сelne (митний) євро за даними сайту www.maney.pl по відношенню до злотого на дату оформлення декларації країни відправлення 17.12.2021 становить 4,6614, тобто числове значення в декларації країни відправлення становить 10100 євро, що відрізняється від числового значення в інвойсі від 10200 євро); прайс-лист б/н від 08.11.2021 наданий для ТОВ «Фудлайф Плюс» на товар що імпортується, проте наданий прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального кола покупців; відповідно до пункту 5 контракту партія товару обумовлюється у проформі-інвойс, який не подано до митного оформлення; згідно пункту 6 контракту оплата здійснюється на умовах обговорених в проформі-інвойс і може включати попередню оплату, оплату по факту і відтермінування платежу, проте в інвойсі № PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021 в графі «термін оплати» продавцем не зазначено (не контретизовано) вид оплати (розрахунку) за товар;

4) за МД №UA205140/2021/116292 від 24.12.2021 числове значення, зазначене в експортній декларації № 21PL301010E1468478 від 23.12.2021 55331 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0850 11970 євро та не відповідає числовим розрахункам в документі KOMUNIKAT IE599 21PL301010E1468478 (згідно курсу польського злотого 4,66140 по відношенню до євро -11970, що становить 55796,96 польських злотих); в рахунку-фактурі від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0850 зазначена інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано: згідно пункту 6 контракту № 29882021 від 29.09.2021 умови оплати вказуться в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 20.12.2021 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано.

В оскаржуваних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: МД №UA205140/2021/68131 від 08.10.2021 на рівні 1,00 дол. США/кг (оскаржуване рішення №UA205140/2021/000121/2 від 21.12.2021), МД №UA209160/2021/14908 від 01.12.2021 на рівні 1,00 дол. США/кг (оскаржуване рішення №UA205140/2021/000122/2 від 21.12.2021), МД №UA205140/2021/88935 від 11.11.2021 на рівні 1,00 дол.США/кг (оскаржуване рішення №UA205140/2021/000126/2 від 21.12.2021), МД №UA209260/2021/13050 від 29.10.2021 на рівні 0,90 дол.США/кг (оскаржуване рішення №UA205140/2021/000130/2 від 24.12.2021), а також з врахуванням інформації, наданої в рамках Меморандуму «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції».

Також в оскаржуваних рішення зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205140/2021/113836 від 21.12.2021 (т. 1 а.с.30-31), МД №UA205140/2021/113829 від 21.12.2021 (т. 1 а.с. 51-52), МД №UA205140/2021/113974 від 21.12.2021 (т. 1 а.с. 72-73), МД №UA205140/2021/116437 від 25.12.2021 (т. 1 а.с. 93-94) відповідно шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: сала свинного мороженого, печінки яловичої замороженої та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так до митних декларацій від 20.12.2021 №UA205140/2021/112416, №UA205140/2021/112338, №UA205140/2021/112914 та від 24.12.2021 №UA205140/2021/116292 на підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: зовнішньоекономічні договори від 29.10.2021 № 29102021, від 29.09.2021 № 29882021, рахунки-фактури (інвойси) № від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021, автотранспортні накладні № 1179105 від 17.12.2021, від 16.12.2021, від 23.12.2021, сертифікати якості від 17.12.2021, від 16.12.2021, від 23.12.2021, міжнародні ветеринарні сертифікати від 17.12.2021 №232414870, від 17.12.2021 DK-170-3 від 17.12.2021, від 15.12.2021 DK-170-3, від 23.12.2021 №1020/00057/21/10 UA, документ, що підтверджує вартість перевезення від 20.12.2021, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару від 10.12.2021, від 08.11.2021, від 20.12.2021, договір про перевезення від 14.12.2021 № 1079-О, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 8001306 від 20.12.2021, № 8005046 від 20.12.2021, № 7994378 від 20.12.2021, № 8029188 від 24.12.2021, декларації-інвойс, складені уповноваженими експортерами № від 17.12.2021, № PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, № PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, № PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021, копії митних декларацій країни відправлення 21NLKXA53PA9FZWD51 від 17.12.2021, № 21PL301010E1446027 від 19.12.2021, № 21PL301010E1442757 від 17.12.2021, 21PL301010E1468478 від 23.12.2021.

Водночас, позивач листами від 17.12.2021 № 17/12-03, від 21.12.2021 № 20/12-02, від 21.12.2021 № 17/12-02 та від 24.12.2021 № 24/12-01 надав митному органу пояснення у яких зазначав, що товариством до митного оформлення було надано вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість ввезеного товару, а тому надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару є необґрунтованим. При цьому, з поданих декларантом документів усі відомості узгоджуються між собою, числові значення кореспондуються як і у рахунку-фактурі, так і в інших товаросупровідних документах. А стосовно неможливості надання інших витребуваних документів надані відповідні пояснення. Просив врахувати надані пояснення та прийняти рішення відповідно до частин 3, 4 статті 54 МК України, без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

У даному випадку оскаржувані рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

З такими твердженнями відповідача суд не погоджується та зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, при ввезенні на митну територію товару №1 застосовувались умови поставки Інкотермс- FCA (Free Carrier Франко перевізник). Згідно з умовами FCA відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.

Так, стосовно перевезення товару №1 митному органу до митного оформлення надавалися відповідні документи, зокрема, було надано договір-заявку №1079-О від 14.12.2021, довідку про транспортні витрати від 20.12.2021 в сумі 12000,00 грн. Вказані документи сформовані компанією-перевізником FAGO LOGISTICS Sp.z.o.o, відомості про зазначеного перевізника містяться в CMR (графи №17, 23).

Однак, в оскаржуваному рішенні від 21.12.2021 № UA205140/2021/000121/2 Волинською митницею зроблено висновок про заниження позивачем транспортних витрат.

Суд з такими твердженнями митного органу не погоджується та зазначає наступне.

Перш за все, при ввезенні товару на митну територію застосовувались умови поставки Інкотермс FCA (Free Carrier Франко перевізник). При формуванні вартості перевезення позивач не мав жодного відношення, адже перевізником було сформовано ціну з врахуванням відстані, та інших необхідних характеристик.

Як слідує з матеріалів справи митний орган взяв за основу інформацію з комерційного сайту (della.com.ua) та статистичних даних за грудень 2021 року, однак суд зазначає, що ціноутворення на таких ресурсах ґрунтується у довільній формі, залежить від ряду факторів та індивідуально розраховується під кожну конкретну поставку та може змінюватись.

Використання інформації про вартість перевезень з комерційного сайту della.com.ua не є обов`язковим для інших перевізників. Вибір перевізника є диспозитивним, тобто проводиться на власний розсуд замовника. Окрім того, суд звертає увагу, що до митного оформлення щодо кожної поставки подавалися документи, що підтверджують відносини з перевізниками, зокрема довідка про транспортні витрати та договір-заявка на перевезення, у яких зазначено і найменування перевізника, і замовника (у даному випадку позивач ТОВ Фудлайф Плюс).

Отже, на думку суду, подані позивачем документи підтверджують понесені позивачем витрати щодо перевезення товарів.

Щодо поставки на митну територію товару № 2, № 3, № 4 застосовувались умови поставки Інкотермс CPT (Carriage Paid To перевезення оплачено до). Правила Інкотермс CPT означають, що продавець доставляє товари за свій рахунок перевізнику або іншій особі, призначеній продавцем; сплачує за митне оформлення експорту та несе відповідальність за передачу товару призначеному продавцем перевізнику. Це означає, що відповідальність продавця за збереження товару поширюється аж до виконання ним своїх зобов`язань з транспортування вантажу в чітко визначене в договорі місце.

Вказані умови доставки чітко відображені в оформлених митних деклараціях, зокрема у графі № 20 та у рахунках-фактурах №PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021.

Отже до митного оформлення не передбачається надання будь-яких документів, які б підтверджували вартість транспортування та страхування. Умови доставки чітко відображаються і в оформлених митних деклараціях, зокрема у графі № 20.

Щодо посилання митниці про ненадання ТзОВ Фудлайф Плюс банківського платіжного документу на підтвердження попередньої оплати за товар відповідно до інвойсу від 17.12.2021 № , проформи-інвойсу, а також про відсутність у інвойсах №PL/050606979/2021-034/0839 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0850 від 23.12.2021 відомостей щодо терміну та способу оплати товару, то такі доводи відповідача спростовуються тим, що укладені сторонами зовнішньоекономічні контракти (договори) від 29.10.2021 № 20102021 та від 29.09.2021 № 29882021 містять положення про можливість як передоплати, оплати по факту поставки, так і плати з відстрочкою платежу.

Судом встановлено, що при ввезенні позивачем товару на митну територію України до кожної із поставок подавались рахунки-фактури (інвойс), де ідентифікуються експортер (продавець товарів) та отримувач (покупець). Позивач ствердив, що розрахунки за придбаний товар відповідно до умов договору здійснювались у спірному випадку на умовах післяоплати. З врахуванням того, що у зазначених правовідносинах не мала місця передплата за товар, то продавцю товару не було необхідності зазначати відомості щодо терміну та способу оплати товару. Позивач надавав митному органу пояснення листами від 17.12.2021 № 17/12-03, від 21.12.2021 № 20/12-02, від 21.12.2021 № 17/12-02 та від 24.12.2021 № 24/12-01 у яких зазначав про вказану обставину.

На думку суду, такі твердження митного органу є безпідставними та необґрунтованими.

Суд додатково звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи від 08.11.2021, від 20.12.2021 містять інформацію не виробника товару, а відправника.

З цього приводу суд зазначає, що до переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік якого наведений в прайс-листах, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування критичної оцінки цього документа.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.01.2018 у справі №816/747/15-а.

З даного приводу суд зазначає, що відображена у прайс-листах вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної відповідної поставки товару.

В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листів, виданих саме експортером товару, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості товарів в повній мірі відповідає вартості, визначеній у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що прайс-листи від 08.11.2021 та від 10.12.2021 надані для ТзОВ Фудлайф Плюс на товар, що імпортується, а не для загального кола покупців відповідно до статті VII ГАТТ, оскільки з наданих прайс-листів слідує, що такі оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компаній, тому не повинні викликати будь-яких сумнівів у їх належності.

У спірних рішеннях відповідач також посилається на наявність розбіжностей, а саме, що числове значення, зазначене в експортних деклараціях №21PL301010E1416761 від 19.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, № 21PL301010E1468478 від 23.12.2021 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунках-фактурах від 17.12.2021 № PL/050606979/2021-034/0839, №PL/050606979/2021-034/0837 від 17.12.2021, № PL/050606979/2021-034/0850 від 17.12.2021 та числовим розрахункам в документі KOMUNIKAT IE599

З цього приводу суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Як уже було зазначено судом, декларантом до кожної митної декларації були надані інвойси, за якими здійснювалась відповідна операція. Так рахунки фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належить до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в інвойсах, та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 2 контракту від 29.09.2021 №29882021 вартість товару визначається в євро і доларах США. Згідно з наданими до митного оформлення інвойсами вартість кожної партії товару визначалась в євро. Тобто вартість товарів у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Отже, на думку суду, позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

До кожної партії товарів позивач надавав і сертифікати якості і міжнародні ветеринарні сертифікати, вагові та вартісні показники у всіх товаросупровідних документах узгоджуються між собою, відомості про відправника та отримувача також кореспондуються між собою, тому не повинні викликати ніяких сумнівів.

Суд наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані ТзОВ «Фудлайф Плюс» документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Тому висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаного товару в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, не вступав.

Також суд зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Крім того, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Зокрема, відповідач зазначив про необхідність подання висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. З даного приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо витребуваної виписки з бухгалтерської документації, то відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані дані документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

На думку суду, сама по собі виписка з бухгалтерської документації, угода із третіми особами, не є документами, по яких здійснюється оплата та доставка товару, оскільки підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є контракт та рахунки-фактури (інвойси). Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, ненадання такої документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару.

Щодо не подання страхових документів, то суд звертає увагу, що як слідує з матеріалів справи страхування товару позивачем не проводилось. При цьому норми частини другої статті 53 МК України визначають обов`язок надання страхових документів у разі здійснення такого. Позивач ствердив, що не мав таких витрат. Отже, ненадання позивачем документів щодо страхування товару за відсутності доказів його здійснення є обґрунтованим.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність надання позивачем прайс-листів, каталогів, специфікацій виробника товару при тому, що прайс-листи у кожному випадку декларант подавав разом із митними деклараціями.

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації від 08.10.2021 № UA205140/2021/68131, рівень митної вартості 1,00 дол. США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення від 21.12.2021 № UA205140/2021/000121/2; митної декларації від 03.12.2021 № UA209160/2021/14908, рівень митної вартості 1,00 дол. США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення від 21.12.2021 № UA205140/2021/000122/2; митної декларації від 11.11.2021 № UА205140/2021/88935, де митна вартість такого товару становить 1,00 дол. США за кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення від 21.12.2021 № UA205140/2021/000126/2; митної декларації від 29.10.2021 № UA209160/2021/13050, рівень митної вартості 0,90 дол. США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення від 24.12.2021 № UA205140/2021/000130/2 та інформації, наданої в рамках «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції», то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім цього, суд зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Суд також звертає увагу на те, що тексти оскаржуваних рішень Волинської митниці про коригування митної вартості товару не містять жодних відомостей про аналогічність товарів за поданими заявником митними деклараціями товару та інформацією, наданою в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» та про схожість умов поставки товару.

Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на інформацію, надану в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» та номер митної декларації, як на джерело цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 № UA 205140/2021/000121/2, № UA 205140/2021/000122/2, № UA 205140/2021/000126/2 та від 24.12.2021 № UA 205140/2021/000130/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 3009,87 грн, що сплачений платіжним дорученням від 07.07.2022 №631 (т. 1 а.с. 138).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, рахунку-фактури № 1-000000290 від 20.06.2022, квитанції № 290/К від 21.06.2022, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 21.06.2022 № 21/06-01 позивач сплатив Адвокатському бюро «Крючкова» кошти в загальній сумі 12000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складається з: ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів (2 год); ознайомлення з товаросупровідними документами, наданими клієнтом щодо кожної поставки, подання письмових пояснень (1 год); пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год); юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи (1 год); вивчення судової практики з відповідних правовідносин, складання та подання позовної заяви (2 год); складання стратегії представництва товариства у суді щодо даної справи та вивчення судової практики з відповідних правовідносин (3 год). Орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 12000,00 грн (т. 1 а.с. 123-124).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При цьому, суд зазначає, що ознайомлення з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товарів, з товаросупровідними документами, пошук інформації, аналіз та вивчення фактичних обставин справи, судової практики включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3009,87 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 № UA 205140/2021/000121/2, № UA 205140/2021/000122/2, № UA 205140/2021/000126/2 та від 24.12.2021 № UA 205140/2021/000130/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс судовий збір у розмірі 3009,87 грн (три тисячі дев`ять гривень 87 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс (43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Лідавська, 1, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ).

Суддя Р.С. Денисюк