Справа № 160/13924/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 жовтня 2022 року Справа № 160/13924/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, в якому позивач просить:

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України протиправними, а саме:

- не внесення до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про звільнення від 28.07.2022 року №211 відомостей про виплату: - грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 липня по 28 липня 2022 року у розмірі 217% від посадового окладу старшого бойового медика; - надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу старшого бойового медика з урахування окладу за військове звання та 35% надбавки за вислугу років за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; - грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, за 58 діб; - одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 12 років, згідно вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291.

- не нараховано та не виплачено: відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291: - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за званням за 2022 рік; Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: - компенсацію за додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, загалом за 112 діб. Відповідно до вимог постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року: - грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 36581,49 гривень (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну гривню 49 копійок) згідно довідки розрахунку про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) від 17.07.2022 №109/П.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України нарахувати та виплатити: Відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291: - грошове забезпечення, передбачене для займаної посади за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 липня по 28 липня 2022 року у розмірі 247% від посадового окладу старшого бойового медика; - надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу старшого бойового медика з урахування окладу за військове звання та 35% надбавки за вислугу років за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за званням за 2022 рік; - грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік; - грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, за 58 діб; - одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з розрахунку 25% фактичного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 12 років, з урахуванням в складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: - компенсацію за додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, загалом за 112 діб. Відповідно до вимог постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року: - грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 36581,49 гривень (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну гривню 49 копійок) згідно довідки розрахунку про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) від 27.07.2022 №109/П. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не виплатив: - додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01 липня по 28 липня 2022 року.

16.09.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст. ст.160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та надання доказів поважності такого пропуску.

На виконання вимог ухвали від 16.09.2022 року позивач подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обгрунтування якої вказано, що ОСОБА_2 , 28.07.2022 року була звільнена в запас з військової частини НОМЕР_1 , при звільненні отримала особисто припис від військової частини НОМЕР_1 для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 витяг із наказу про звільнення був направлений з особовою справою до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З повноцінним витягом із наказу від 28.07.2022 року №211 про звільнення з в/ч НОМЕР_1 позивач ознайомилась лише 06.09.2022 року, коли отримала на руки особову справу, що підтверджується реєстром №341 від 19.08.2022 року, в якому вказано, що особову справу прийнято сержантом ОСОБА_1 06.09.2022 року о 12 годині 13 хвилин.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи надане позивачем клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби та звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас відповідно до абзацу першого статті 233 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

В матеріалах позовної заяви відсутні відомості про звернення позивачем до відповідача із заявою про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Отже, в даному випадку строк звернення до суду повинен становити місяць з дня з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення з військової служби.

У постанові від 22 липня 2020 року у провадженні № К/9901/13509/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, суд дійшов висновку, що про порушення права, яке стало підставою для звернення до суду позивачу було відомо на момент звільнення позивача з військової служби, тобто з 28.07.2022 року, так як в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем вказано, що нею було отримано під підпис від відповідача наказ про звільнення для проставки на військовий облік.

Щодо посилань позивача на реєстр №341 від 19.08.2022 року, суд зазначає, що вказаний реєстр не є належним доказом, що підтверджує поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки зі змісту вказаного реєстру вбачається, що на відправлення, здані в військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , відправник ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19.08.2022 року, куди адресовано відправлення м.Дніпро, кому (докладне найменування адресату) Командир військової частини НОМЕР_2 , номера вказані на пакунках вих.№24/3087, важливість дск.

Тобто, з вказаного реєстру вбачається, що було направлені документи командиру військової частини НОМЕР_2 , та те, що такі документи прийняті позивачем 06.09.2022 року, при цьому, не вбачається які саме документи було отримано позивачем, у зв`язку з чим такий реєстр не є належним доказом отримання позивачем витягу з наказ та протирічить посиланням позивача вказаним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Так, позивачем на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду не надано належних доказів, у зв`язку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Станом на 17.10.2022 року позивач вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не виконала в повному обсязі та не усунула зазначені в ній недоліки, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв