Справа № 280/12380/21
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2022 року Справа № 280/12380/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України Київській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача 1 у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у зв`язку із зайнятістю повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці у періоди з 20.09.1993 по 14.09.1995, з 02.09.1996 по 24.11.2003, з 20.05.2005 по 25.12.2006, та відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у зв`язку із зайнятістю повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у періоди з 26.12.2006 по 20.11.2009, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, а саме з 02.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було подано заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням права на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Зазначає, що одночасно з заявою було надано повний пакет документів відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ППФУ від 25.11.2005 №22-1 на підтвердження загального стажу роботи 27 років 10 місяців 11 днів, з яких спеціальний стаж роботи за Списком №1 становить: за Списком №1 за період з 02.09.1996 по 24.11.2003 в ДП «Енергоатом контроль-сервіс»; за Списком №1 за період з 20.09.1993 по 14.09.1995, з 20.05.2005 по 25.12.2006 у ВП «Запорізька АЕС»; за Списком №2 за період з 26.12.2006 по 20.11.2009 у ВП «Запорізька АЕС». Рішенням від 02.09.2021 №46 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу, пільговий стаж підтверджено документами на 3 роки 7 місяців 11 днів. Іншу частину пільгового чтажу за Списком №2 в тому самому підприємстві ВП «Запорізька АЕС» відповілач 1 з невідомих підстав не врахував. Також не враховано пільговий стаж за період роботи в ДП «Енергоатом контроль-сервіс» з посиланням на те, що дане підприємство ліквідоване, а тому пільговий стаж може бути підтверджено комісією при ГУ ПФУ в Запорізькій області до спливу 3-х місячного терміну з дня звернення. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає відмову у врахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії такою, що не відповідає закону, що порушує його права та законні інтереси. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач тричі звертався із заявами про призначення пенсії, а саме 27.08.2021, 06.10.2021 та 25.10.2021 з новими документами на підтвердження стажу. При розгляді першої заяви, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії. Разом з цим було подано заяву про підтвердження стажу відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 №18-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 №1231/13105. Рішенням Головного управління від 21.09.2021 було зараховано пільговий стаж у відповідності до норм чинного законодавства. Таким чином, спір щодо зарахування пільгового стажу за період з 02.09.1996 по 28.05.2002 на момент розгляду справи відсутній. В подальшоиму, при розгляді матеріалів, доданих до заяви про признчення пенсії, було відмовлено з інших підстав, а спірними були періоди роботи з 24.11.2009 по 22.05.2011 та з 13.07.2011 по 25.05.2012, з 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014, позивач працював на території російської федерації. Також відповідач зазначив, що призначення пенсії за віком відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду, а тому суд не може втручатися в їх дискреційні повноваження та призначити пенсію, яку слід нарахувати та виплатити позивачеві. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач у предметі свого позову взагалі не просить врахувати до складу пільгового стаду період роботи на території російської федерації. Зазначає, що предметом позовних вимог є зарахування стажу роботи виключно на території України. Адже цього стажу більше ніж достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах і без урахування стажу роботи на території російської федерації. Також вважає, що обрана позивачем форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 29.06.2022 залучено у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на територiї держав учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числi перiодiв роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробiтної плати за перiоди роботи на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за - умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивачем, страховий стаж становить 24 рік 10 мiсяцi 11 днів, вік позивача 50 років, пiльговий стаж - період роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умова праці за списком №1 становить 09 років 03 мiсяцi 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. До страхового стажу не зараховано періоди роботи на пiдприємствах, розташованих на території російської федерації за період з 24.11.2009 по 22.05.2011, з 13.07.2011 по 25.05.2012, з 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації. До пiльгового стажу не зараховано періоди роботи з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003, згідно з рiшенням Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Рiшенням щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

02.09.2021 позивачу виповнилось 50 років.

27.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за №1566/11846 (далі-Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням від 02.09.2021 №46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердженя стажу роботи від 21.09.2021 №3304 вирішено зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи за Списком №1 інженером з 02.09.1996 по 28.05.2002 у ДП «Енергоатом контроль-сервіс» ВАТ «Енергетична компанія «Енергоатом».

06.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 12.10.2021 №46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування", у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

25.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 29.10.2021 №46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Страховий стаж становить 24 роки 10 місяців 11 днів. Пільговий стаж роботи за Списком №1 становить 9 років 03 місяці 29 днів. Результати розгляду документiв доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано перiоди роботи на пiдприємствах, розташованих на території росiйської федерації за період з 24.11.2009 по 22.05.2011, з 13.07.2011 по 25.05.2012, 3 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду росiйської федерації. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано перiоди роботи з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003, згідно з рiшенням Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, відповідно до рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України у Київській області від 29.10.2021 за №46 страховий стаж позивача склав 24 роки 10 місяців 11 днів, пільговий стаж позивача за Списком №1 склав 9 років 03 місяці 29 дні.

Позивач, вважаючи відмову у врахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії неправомірною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається з рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 29.10.2021 №46, позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не зараховані періоди роботи з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003.

При цьому, у рішенні ГУ ПФУ у Київській області від 29.10.2021 №46, рішенні про результати розгляду заяви про підтвердженя стажу роботи від 21.09.2021 №3304, не зазначено, які саме були підстави для неврахування до пільгового стажу періодів роботи з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами пункту 1 частини 2 вказаної статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

На момент звернення з заявою від 25.10.2021 позивач досяг 50-річного віку.

До поданої заяви надав: паспорт громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; військовий квиток; диплом; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (кількість - 3); довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (кількість - 2); документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідих записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (кількість - 2); трудову книжку.

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

При цьому, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював в ДП «Енергоатом контроль-сервіс» з 15.09.1995 по 01.09.1996 на посаді електрослюсаря 6 розряду, з 02.09.1996 по 02.12.2001 на посаді інженера 3 категорії, з 03.12.2001 по 24.11.2003 на посаді інженера 2 катергорії.

Так у період роботи позивача 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003 на вказаній посаді діяли Списки №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

До розділу XXІV "Атомні енергетика і промисловість" підрозділу 541 Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відносяться робітники, спеціалісти і керівники, постійно зайняті на експлуатації, ремонті і налагодженні технологічного обладнання, вентиляції, систем управління, приладів технологічного і радіаційного контролю, на роботах по виведенню із експлуатації атомних реакторів різного призначення і атомних станцій в умовах радіаційної шкідливості.

Посада позивача входить до Списку №1.

Відповідно до наказу від 29.05.1997 №56, відповідно до списку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 ДП «Енергоатом контроль-сервіс», затвердженого наказом директора від 29.05.1997 №56, для професії інженер 2 категорії, інженер 3 категорії, електрослюсар з ремонту та обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій 6 розряду підтверджено право виходу на пенсію згідно із Списком №1, розділ XXIV-6 код 541.

За змістом Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, за якими підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 ОСОБА_1 перебував на посаді, яка відносилась до Списку №1 та отримував відповідні пільги.

Також, відповідно до довідки від 24.11.2003 №119 уточнюючої особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, яка видана ОСОБА_1 , в тому що він працював повний робочий день, повний робочий тиждень на підприємстві, у цехах та виробництвах, передбачених Списками №1, 2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 з 15.09.1995 по 02.09.1996 Список №1 постанова КМУ №1290 від 17.11.1997 код 541 розділ XXIV у виробництві служба діагностики ділянка обслуговування та ремонту апаратурно-технічних засобів на посаді електрослюсаря 6 розряду; з 03.12.2001 по 24.11.2003 Список №1 постанова КМУ №1290 від 17.11.1997 код 541 розділ XXIV у виробництві служба діагностики на посаді інженера другої категорії. Підстава: табель обліку робочого часу, журнал індивідуального дозконтролю, особиста картка форми Т-2, посадова інструкція, карта умов праці, атестація робочих місць наказ №56 від 29.05.1997, експертиза умов праці №14-000274-1 від 19.02.1998. Довідка містить всі необхідні реквізити, має печатку, штамп, підписи.

Крім того, в матеріалах справи наявна дозиметрична довідка №18-04/39 від 14.06.2021, видана ОСОБА_1 , про дози опромінення персоналу за період перебування у ВП «Запорізька АЕС» (за період з 1993 по 2021 рік).

Таким чином, надані документи підтверджують право позивача на врахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу.

За встановлених обставин, періоди роботи у ДП «Енергоатом контроль-сервіс» ВАТ «Енергетична компанія «Енергоатом» з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003, слід зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії.

Разом з тим суд наголошує, у разі виникнення в управління сумніві щодо належності у зарахуванні відповідних періодів роботи, відповідач не позбавлений можливості ініціювати відповідну перевірку на відповідність первинних документів та уточнюючих довідок з підприємства.

Оскільки відповідно до частини першої статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Також, суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17, та від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на підприємствах, розташованих на території російської федерації, з 24.11.2009 по 22.05.2011, з 13.07.2011 по 25.05.2012, з 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації", страховий стаж - враховувана при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації" до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації.

Водночас, ухвалою Конституційного Суду російської федерації від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" таким, що не відповідає Конституції російської федерації у тій мірі, в якій нормативні положення, що містяться в них, у взаємозв`язку з іншими законодавчими розпорядженнями, що регламентують умови призначення та розміри трудових пенсій, - за відсутності в чинному регулюванні достатніх гарантій безперешкодної реалізації пенсійних прав застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором та виконали передбачені законом умови для набуття права на трудову пенсію, на випадок несплати або неповної сплати страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності цих осіб - дозволяють не включати такі періоди до їх страхового стажу, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, та знижувати при призначенні (перерахунку) трудової пенсії розмір її страхової частини.

Надалі до встановлення федеральним законодавцем відповідного правового регулювання Конституційним Судом російської федерації встановлено правовий механізм реалізації пенсійних прав зазначеної категорії громадян: право застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором, на отримання трудової пенсії з урахуванням трудової діяльності, що передувала призначенню (перерахунку) пенсії, при несплаті або неналежній сплаті їх страхувальниками (роботодавцями) страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації має забезпечуватися державою у порядку виконання за страхувальника обов`язку по перерахуванню Пенсійному фонду російської федерації необхідних коштів у користь тих застрахованих осіб, яким призначається трудова пенсія (проводиться її перерахунок), за рахунок коштів федерального бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.14 федерального Закону №167-Ф3 від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» передбачено, що страхувальники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації і вести облік, пов`язаний з нарахуванням і сплатою страхових внесків у вказаний Фонд.

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Як вбачається з рішення від 29.10.2021 №46 єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи на території російської федерації слугувала обставина не підтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи до Пенсійного фонду російської федерації.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці та не заперечується відповідачами. Будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів російської федерації, суду не надано.

При цьому ухвалою Конституційного Суду російської федерації від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" таким, що не відповідає Конституції російської федерації в частині положення, при якому несплата або неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за період роботи на вказаному товаристві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, доводи про відсутність відомостей щодо сплати страхових внесків, як єдиної підстави у відмові призначення пенсії, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 01 березня 2021 року по справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що доводи Головного управління Пенсійного фонду у Київській області є неприйнятними, як наслідок рішення Головного управління Пенсійного фонду у Київській області від 29.10.2021 №46 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

При зарахуванні вказаних періодів пільговий стаж позивача буде відповідати вимогам пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторонами суду не наведено інших аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, для повного та належного захисту прав позивача, на підставі статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.10.2021 №46, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи у ДП «Енергоатом контроль-сервіс» ВАТ «Енергетична компанія «Енергоатом» з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003 та до загального страхового стажу періоди роботи на підприємствах, розташованих на території російської федерації, з 24.11.2009 по 22.05.2011, з 13.07.2011 по 25.05.2012, з 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення, організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення позивачу пенсії належить до виключної компетенції відповідача.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.10.2021 №46, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 25.10.2021 про призначення пенсії за віком у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню на його користь в розмірі 454,00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким винесено протиправне рішення, - ГУ ПФУ у Київській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.10.2021 №46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підприємствах, розташованих на території російської федерації, з 24.11.2009 по 22.05.2011, з 13.07.2011 по 25.05.2012, з 31.07.2012 по 19.06.2013, з 06.08.2013 по 14.05.2014, та до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у ДП «Енергоатом контроль-сервіс» ВАТ «Енергетична компанія «Енергоатом» з 15.09.1995 по 01.09.1996, з 29.05.2002 по 24.11.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2021 про призначення пенсії за віком з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова