Справа № 640/25742/19
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №640/25742/19

адміністративне провадження № К/990/26409/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гончарової І.А.,

суддів: Васильєвої І.А., Олендера І.Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі № 640/25742/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022.

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2019 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022, позов задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, поданої ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт від 28.05.2019 № 3561/26-15-13-11-21.

У ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21 порушення ОСОБА_1 вимог підпункту 166.4.2 пункту 166.4 статті 166, підпункту 14.1.87 пункту 14.1 статті 14; пункту 175.1 статті 175; підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166; підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166; підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, шляхом завищення суми податку на доходи фізичних осіб, яка зазначена ОСОБА_1 у податковій декларації як така, що підлягає поверненню з бюджету на 53 194,46 грн.

На підставі вказаного висновку акту від 28.05.2019 № 3561/26-15-13-11-21 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 53 194,46 грн.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що прийняте Головним управління ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 № у сумі 53 194,46 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Головне управління ДПС у м. Києві не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі № 640/25742/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідач посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для податкового органу. Проте, Головним управлінням ДПС у м. Києві не наведено переконливих доводів в чому саме полягає виняткове значення для нього.та не зазначено обставини, які виділяють її вимоги якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду подібних справ.

Отже, наведені відповідачем у касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 248100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2019 № у сумі 53 194,46 грн.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також враховуючи на неналежність зазначеної справи до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, Суд дійшов висновку, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі № 640/25742/19 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Гончарова І.А. Васильєва І.Я.Олендер