Справа № 460/15972/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 460/15972/21

адміністративне провадження № К/990/27474/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/15972/21 за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Рівненській області звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест», у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-05-12-01470-b, оприлюднений в системі Prozorro 8 листопада 2021 року по закупівлі послуг: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-26 острог-Кременець (окремими ділянками), Рівненська область (з розробкою проектної документації)».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-05-12-01470-b, оприлюднений в системі Prozorro 8 листопада 2021 року по закупівлі послуг: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-26 острог-Кременець (окремими ділянками), Рівненська область (з розробкою проектної документації)»;

- стягнуто на користь Служби автомобільних доріг у Рівненській області суму судового збору у розмірі: 2270 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної аудиторської служби України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 460/15972/21 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на сторні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, Служба автомобільних доріг у Рівненській області звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 11 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд».

Скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 460/15972/21залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги й додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що її належить повернути скаржнику з таких підстав.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 «Касаційне провадження», зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №160/9513/18, від 5 березня 2020 року у справі №640/467/19, від 11 червня 2020 року у справі №160/6502/19, від 12 серпня 2020 року у справі №160/11304/19. Однак, в порушення вимог цього пункту, чітко не вказує, які саме норми права судами попередніх інстанцій були застосовані без урахування таких висновків.

Так, пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У цьому контексті Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Згідно фактичних обставин справ №160/9513/18, №640/467/19, №160/6502/19, №160/11304/19 зі справою №460/15972/21 убачається, що позивачами було оскаржено до суду висновок Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі, яким виявлені порушення процедури таких закупівель.

В усіх наведених вище справах позивач не погоджується з виявленим фактом порушення законодавства, вбачає процедуру проведення публічних торгів дотриманою, а висновок відповідача таким, що не містить конкретизованих способів (шляхів) усунення виявлених Держаудитслужбою недоліків.

За таких обставин, у справах №160/9513/18, №640/467/19, №160/6502/19, №160/11304/19 та у справі, що переглядається, тотожним є суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт і предмет правового регулювання.

Як неодноразово зауважував Верховний Суд у своїй практиці, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Відповідно до обставин цієї справи за результатами моніторингу встановлено, що пропозиція ПрАТ «Хмельницьке ШБУ№56», яке стало переможцем торгів, не відповідає умовам тендерної документації позивача. Було виявлено, що згідно з підпункту 1.1.1 пункту 1.1 додатку № 2 тендерної документації для підтвердження кваліфікаційного критерію «Наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій» до тендерної документації учасники у складі тендерної пропозиції надають посвідчені відповідно до умов тендерної документації копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, будівельних (дорожніх) машин та механізмів. Якщо транспортні засоби, будівельні (дорожні) машини та механізми тощо не підлягають державній реєстрації, - інший документ, що посвідчує право власності (обліку). За результатами моніторингу вбачається, що в складі тендерної пропозиції ПрАТ «Хмельницьке ШБУ№56» відсутні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів: вантажного спеціалізованого сідлового тягача Е/VOLVO/ FN 460, 2012 р.в., напівпричіпа спеціалізований н/пр-самоскид-Е/CARNENL/ CHKS-H, 2005 р.в., вантажного спеціалізованого сідлового тягача-Е/ VOLVO/ FM 42T, 2011 р.в., напівпричіпа спеціалізований н/пр-самоскид-Е/CARNENL/ CHKS-HH, 2004 р.в., вантажного спеціалізованого сідлового тягача-Е/VOLVO/ FM 410, 2012 р.в. (2 од.), напівпричіпа н/пр-самоскид-Е/ SCHMITZ/ CKI 24, 2007 р.в.. З огляду на зазначене, вимоги тендерної документації в даній частині Учасником ПрАТ «Хмельницьке ШБУ № 56» не є виконаними, а сам Учасник не підтвердив свою відповідність кваліфікаційному критерію «наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій».

Також, за результатами моніторингу встановлено, що пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», яке стало переможцем торгів, не відповідає умовам тендерної документації позивача. Було виявлено, що згідно з підпункту 1.1.3 пункту 1.1 додатку № 2 тендерної документації для підтвердження кваліфікаційного критерію «Наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій» до тендерної документації учасники у складі тендерної пропозиції надають інформаційної довідки згідно форми Таблиці № 3 про наявність асфальтобетонного (их) заводу (ів) із зазначенням типу, найменування, марки, моделі тощо з наступним документальним підтвердженням. У разі відсутності власного(них), орендованого(них) (лізинг) асфальтобетонного(их) заводу(ів) учасник зобов`язаний у складі тендерної пропозиції надати довідку згідно форми Таблиці № 3. В підтвердження інформації, викладеної в довідці, учасник надає копію договору (договір поставки асфальтобетону та/або ЩМАС та/або договір надання послуг з виготовлення асфальтобетону та/або ЩМАС тощо), чинного протягом всього строку виконання робіт, що є предметом закупівлі, та гарантійний лист від виробника (постачальника) асфальтобетону та/або ЩМАС, адресований учаснику про безперебійне постачання учаснику асфальтобетону та/або ЩМАС із зазначенням кожної марки, типу, кількості та щомісячних обсягів поставки/відвантаження протягом всього строку виконання робіт (в гарантійному листі також обов`язково зазначається номер та дата договору, назва предмету закупівлі). Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада» не надало копію самого договору поставки від 26 липня 2019 року№26/07/-9,чим не дотрималось вимог підпункту 1.1.3 пункту 1.1 додатку №2 Тендерної документації.

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері закупівель, відповідач зобов`язав позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, шляхом розірвання договору з переможцем закупівлі з дотриманням положень Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

У справах №160/9513/18, №640/467/19, №160/6502/19, №160/11304/19, на які посилається скаржник, на відміну від цієї справи, у висновку про необхідність «усунути порушення законодавства у сфері публічних закупівель», відповідач не конкретизував яких саме заходів має вжити позивач, не зазначив спосіб усунення виявлених ним під час моніторингу порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.

Отже, у зазначених вище справах, на відміну від цієї справи, висновок Державної аудиторської служби України не конкретизований в частині зобов`язання усунути виявлені порушення, що виключає його правомірність як акта індивідуальної дії. Верховний Суд у вказаних постановах конкретизував, що зобов`язальний характер вимог щодо усунення правопорушення свідчить про встановлення цього порушення, так і визначення імперативного обов`язкового способу його усунення.

Суд зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

Дослідивши зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності з урахуванням обставин кожної конкретної зазначеної справи, Верховний Суд резюмує, про помилковість означених доводів касаційної скарги, оскільки наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

З огляду на наведене, Верховний Суд констатує, що обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах наведених скаржником не є подібними, а відтак правова позиція викладена Верховним Судом у цих справах не є релевантною до спірних правовідносин у цій справі та, відповідно, не повинна була застосовуватися судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

З урахуванням наведеного Верховний Суд доходить до висновку про безпідставність доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд відхиляє доводи скаржника, що Восьмий апеляційний адміністративний суд, порушуючи норми процесуального права, а саме статті 300, 306 КАС України, незаконно розглянув справу №460/15972/21за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного судового реєстру ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року розгляд справи призначено і справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом попередньої інстанції судове рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/15972/21.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження та зупинити виконання оскаржуваного судового рішення. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зупинення виконання оскаржуваного судового рішення Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/15972/21 за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду