Справа № 320/15542/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 року Київ № 320/15542/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Вишгородської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просив суд зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким надати позивачу згідно з листом-заявою № 325 від 05.04.2021 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування площею 4,3038 га та 1,5 га за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 5, для розміщення та експлуатації наступних будівель і споруд залізничного транспорту: під`їзні колії за інвентарними номерами 20079, 20085, 20086, 20092, 20093, 20101, 20104, 20105, 20106, 20107, 20108, 20109, станціями, будівлями і спорудами локомотивного, вагонного, колійного і вантажного господарства; локомотивне депо загальною площею 370 кв.м.; побутові приміщення загальною площею 138,3 кв.м.; майстерня по ремонту автотракторної техніки загальною площею 176, 2 кв.м.; павільйон П-40 загальною площею 61,5 кв.м.; склад-зарядна загальною площею 127,7 кв.м.; будинок служби колії загальною площею 127, 7 кв.м.; блок-пост (будівля диспетчерської) загальною площею 76 кв.м.

У якості підстави позову позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства безпідставно не прийнято рішення за результатами розгляду заяви від 05.04.2021 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою земельних ділянок незважаючи на те, що позивач безперервно з 1965 року користується цими земельними ділянками і сплачує податок на землю в сумі 453 521, 80 грн. за 4,3038 га.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вказав, що 19.06.2020 позивач клопотав до Вишгородської міської ради про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою земельних ділянок площею 4,3038 га та 1,5 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, однак винесений на розгляд проект рішення з цього питання не набрав необхідної кількості голосів на підтримку.

Клопотання позивача від 19.01.2021 та 05.04.2021 розглянуті і надано відповідь про неможливість встановлення місця розташування земельних ділянок і було рекомендовано позивачу подати заяву з доданим до неї графічним матеріалом з чітко позначеним місцем розташування земельних ділянок, їх орієнтовним розміром та цільовим призначенням.

20.04.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач наполягає на тому, що у клопотанні про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою зазначаються саме орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

30.10.2001 на підставі наказу Міністерства транспорту України № 746 Державне підприємство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі Київ-Дніпровське МППЗТ) було перетворено на Відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське МППЗТ», яке у зв`язку з прийняттям Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське МППЗТ» є правонаступником усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Київ-Дніпровське МППЗТ» та Відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Відповідно до пункту 5.1 Статуту позивача його засновником, єдиним акціонером та вищим органом є Держава в особі Міністерства інфраструктури України, якому належить 100 % акцій товариства.

30.10.2021 Міністерством транспорту України по акту передачі майна у власність до статутного капіталу позивача були передані основні фонди та обігові кошти. Зокрема і наступне майно по м. Вишгород: під`їзні колії за інвентарними номерами 20079, 20085, 20086, 20092, 20093, 20101, 20104, 20105, 20106, 20107, 20108, 20109, станціями, будівлями і спорудами локомотивного, вагонного, колійного і вантажного господарства; локомотивне депо загальною площею 370 кв.м.; побутові приміщення загальною площею 138,3 кв.м.; майстерня по ремонту автотракторної техніки загальною площею 176, 2 кв.м.; павільйон П-40 загальною площею 61,5 кв.м.; склад-зарядна загальною площею 127,7 кв.м.; будинок служби колії загальною площею 127, 7 кв.м.; блок-пост (будівля диспетчерської) загальною площею 76 кв.м.

Наказом ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 07.03.2001 № 37 та згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 14.09.2002 зазначена нерухомість передана на баланс відокремленого структурного підрозділу Київ-Петрівської філії ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Позивач вказує, що не заперечується відповідачем, протягом 2016-2021 років він неодноразово звертався до відповідача щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 4,3038 га та 1,5 га для розміщення та експлуатації споруд залізничного транспорту, розташованих за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 5.

Так, 19.06.2020 за результатами розгляду звернення позивача відповідачем було підготовлено проєкт рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» та включено до порядку3 денного засідання чергової LXVII сесії Вишгородської міської ради VII скликання.

Згідно з результатами поіменного голосування депутатів Вишгородської міської ради VII скликання вказаний вище проєкт рішення не набрав достатньої кількості голосів для затвердження, про що позивачу повідомлено листом від 12.10.2020 № 2-29/1511.

19.01.2021 заявою № 58 та 05.04.2021 заявою № 325 позивач повторно звертався до відповідача для отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування.

Листами від 22.02.2021 № 2-29/548 та від 18.05.2021 № 2-29/1447 позивачу у задоволенні клопотань відмовлено з підстав неможливості встановити місце розташування земельних ділянок.

Не погоджуючись із небажанням надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, позивач звернувся до суду з даним позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з нормами частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Так, з матеріалі в справи вбачається і не заперечується відповідачем, що ще у 2020 році відповідачем виносилось на голосування питання про надання позивачу на розробку проєкту землеустрою земельних ділянок, але проект рішення не набрав необхідної кількості голосів. Тобто, у 2020 році у відповідача питань до місця розташування земельних ділянок, їх орієнтовного розміру та цільового призначенням не було.

Клопотання від 19.01.2021 та 05.04.2021 взагалі на розгляд не виносились.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 статті 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до підпунктів 9,10 пункту б, частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

За приписами частин першої, п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Статтею 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Зазначений строк узгоджується із визначеним у статті 118 ЗК України.

Таким чином клопотання (заява) про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має бути розглянуто вповноваженим органом - у даному випадку міською радою - у місячний строк, а за наслідком його розгляду має бути надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні.

Відсутність же належним чином оформленого рішення відповідача за наслідком розгляду питання про надання позивачу дозволу на розроблення проєкту землеустрою після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного мотивованого рішення, яке він має ухвалити за законом.

Крім того, у постанові від 30.05.2018 у справі № 826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проєкту землеустрою не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

З урахуванням викладеного, надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проєкт землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність (користування). Рада може відмовити у затвердженні проєкту та наданні земельної ділянки у власність (користування) з підстав, визначених законом, зокрема у разі невідповідності місця розташування ділянки, розміру та цільового призначення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 509/4722/16-а.

Аналіз вищенаведених положень ЗК України та Закону №280/97-ВР свідчить про те, що питання надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні належить до компетенції органу місцевого самоврядування, а надання дозволу або відмова у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом - рішенням ради.

Враховуючи, що за результатами розгляду клопотань позивача про надання дозволу на розробку проєкту із землеустрою не прийнято жодного рішення, яке визначено положеннями ЗК України, тому у спірних правовідносинах відповідачем вчинено триваючу бездіяльність з розгляду вищезазначених клопотання позивача як у зв`язку з не набранням необхідної кількості голосів за клопотанням від 19.06.2020, так і взагалі не винесення клопотань позивача на розгляд на пленарних засіданнях ради.

Згідно пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Вишгородська міська рада у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.

Абзацом 2 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача у встановленому законом порядку повторно розглянути клопотання позивача від 05.04.2021 № 325 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування площею 4,3038 га та 1,5 га за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 5, для розміщення та експлуатації наступних будівель і споруд залізничного транспорту: під`їзні колії за інвентарними номерами 20079, 20085, 20086, 20092, 20093, 20101, 20104, 20105, 20106, 20107, 20108, 20109, станціями, будівлями і спорудами локомотивного, вагонного, колійного і вантажного господарства; локомотивне депо загальною площею 370 кв.м.; побутові приміщення загальною площею 138,3 кв.м.; майстерня по ремонту автотракторної техніки загальною площею 176, 2 кв.м.; павільйон П-40 загальною площею 61,5 кв.м.; склад-зарядна загальною площею 127,7 кв.м.; будинок служби колії загальною площею 127, 7 кв.м.; блок-пост (будівля диспетчерської) загальною площею 76 кв.м. та відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270 гривень згідно платіжного доручення № 17834 від 15.12.2021.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Вишгородської міської ради становить 2270 гривень.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вишгородської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням від 05.04.2021 № 325 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування.

Зобов`язати Вишгородську міську раду у встановленому законом порядку повторно розглянути клопотання позивача від 05.04.2021 № 325 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування площею 4,3038 га та 1,5 га за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 5, для розміщення та експлуатації наступних будівель і споруд залізничного транспорту: під`їзні колії за інвентарними номерами 20079, 20085, 20086, 20092, 20093, 20101, 20104, 20105, 20106, 20107, 20108, 20109, станціями, будівлями і спорудами локомотивного, вагонного, колійного і вантажного господарства; локомотивне депо загальною площею 370 кв.м.; побутові приміщення загальною площею 138,3 кв.м.; майстерня по ремонту автотракторної техніки загальною площею 176, 2 кв.м.; павільйон П-40 загальною площею 61,5 кв.м.; склад-зарядна загальною площею 127,7 кв.м.; будинок служби колії загальною площею 127, 7 кв.м.; блок-пост (будівля диспетчерської) загальною площею 76 кв.м. та відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (, місцезнаходження: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 37) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради (, місцезнаходження: 07301, Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.