Справа № 365/372/22
Суддя: Хижний Р. В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/372/22
Номер провадження: 2-адр/365/1/22
17 жовтня 2022 року смт Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 1 заяву представника позивача адвоката Костенка Олександра Миколайовича про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат у адміністративній справі № 365/372/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання постанови протиправною по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та її скасування, -
Згурівським районним судом Київської області розглядалась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання постанови протиправною по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та її скасування.
22 вересня 2022 року у справі судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог та визнано протиправною та скасовано постанову серії АА № 0000051 від 10.08.2022 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації правопорушень Департаменту реалізації державної політики та нагляді (контролю) за безпекою на наземному транспорті Тимощуком Андрієм Миколайовичем, щодо застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Цим рішенням суду з відповідача стягнуто судовий збір на користь позивача, проте питання розподілу інших судових витрат судом не вирішувалось.
28 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костенко О.М. звернувся до суду в порядку ст. 139 КАС України з приводу ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача судових витрат, саме витрат на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 5000,00 грн.
06 жовтня 2022 року представником відповідача Солтановською А.О. до суду подано заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Обгрунтовувала своє заперечення тим, що стороною позивача не були надані документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката. Також справа, по якій адвокатом були надані послуги, є справою незначної складності. Складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів не потребувало значного часу, а отже. Такі послуги не є послугами значного обсягу. З огляду на це, просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
10 жовтня 2022 року представником позивача до суду подано заяву, в якій на спростування заперечень представника відповідача посилається на наступне. При мотивуванні свого заперечення представник відповідача помилково посилається на нормативні документи, які регулюють оплату послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну допомогу, проте в матеріалах справи відсутні документи, про те, що адвокатом Костенком О.М надавалась саме безоплатна вторинна допомога, а тому вказані документи не можуть бути застосовані. Також помилковим є застосування практики ВП Верховного Суду щодо сплати адвокату «гонорару успіху», оскільки ні в детальному описі виконаних робіт, ні в акті приймання-передачі не містить такого у собі такої суми, як «гонорар успіху». Також представник позивача не погоджується із віднесенням справи до категорії справ незначної складності.
В судове засідання учасники справи повторно не з`явились, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Представник позивача Костенко О.М. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, заявлену вимогу підтримав. Представник відповідача Солтановська А.О. направила до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви про стягнення судових витрат з відповідача заперечувала.
На підставі ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не проводилось.
Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Судом встановлено, що 22 вересня 2022 року Згурівським районним судом Київської області ухвалено рішення у адміністративній справі № 365372/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, яким позовні вимоги задоволено та визнано протиправною та скасовано постанову серії АА № 0000051 від 10.08.2022 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 , провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 56-64 рішення).
В позовній заяві представник позивача зазначав, що детальний розрахунок судових витрат, що понесений стороною, буде поданий стороною протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Ухвалюючи рішення, судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву про розподіл судових витрат та докази якими вона обґрунтовується, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Ордером та Договором про надання правової (правничої) допомоги від 25 серпня 2022 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Костенком О.М., погоджено представництво інтересів позивача під час розгляду його справи у Згурівському районному суді Київської області (а.с. 20, 21).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18).
Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію акту приймання-передачі наданих послуг, копію розрахунку суми витрат на професійну правову (правничу) допомогу та копію квитанції до договору на суму 5000,00 грн (а.с.73-74).
Відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд розцінює заперечення представника відповідача щодо складності справи та обсягу виконаних робіт та часу витраченого на їх виконання, в тому числі, як заяву про зменшення розміру судових витрат, а відтак приходить до висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаними роботами.
На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.
Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на це, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат, задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252 КАС України,-
Заяву представника позивача адвоката Костенка Олександра Миколайовича про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат у адміністративній справі № 365/372/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання постанови протиправною по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та її скасування задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса: вул. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, .

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ