Справа № 420/2506/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/2506/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

02.06.2022 року;

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області №7-п від 10.01.2022 року «Про проведення фактичних перевірок» в частині проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, наголошує на тому, що провадження господарської діяльності здійснюється з суворим дотриманням норм податкового законодавства.

Оспорюючи правомірність наказу відповідача, позивач вказує, що рішення контролюючого органу містить лише посилання на приписи п.п. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та в своєму змісті не містить одержану податковим органом будь-яку інформацію про порушення платником законодавства чи обставини щодо необхідності проведення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання законодавства.

З огляду на те, що наказ контролюючого органу містить суттєві недоліки та не дозволяє встановити законність призначення фактичної перевірки суб`єкта господарювання, керуючись своїм правом на безперешкодне провадження своєї діяльності, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Проаналізувавши положення п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, а також врахувавши приписи ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз норм податкового законодавства, що регулює спірні правовідносини, передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Виходячи зі спірних правовідносин, суд першої інстанції визначив, що для організації проведення фактичної перевірки контролюючому органу достатньо факту покладення на орган функцій зі здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

З огляду на те, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, не зазначення в наказі на проведення перевірки конкретної інформації, яка стала підставою для призначення перевірки не свідчить про його незаконність, оспорюваний наказ підписаний керівником податкового органу, скріплений печаткою цього органу і містить необхідні реквізити, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність правових обставин для його задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 80, 81 Податкового кодексу України та обставинам справи і помилково не враховано, що для зазначення підстави проведення податкової перевірки не достатньо вказати номер підпункту Податкового кодексу України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Вказує, що, приймаючи оспорюваний наказ, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми податкового законодавства, якими визначені підстави для проведення фактичної перевірки платника, але при цьому жодним чином у своєму рішенні не обґрунтував необхідність призначення контролюючих заходів, не навів жодного посилання на наявну чи отриману інформацію про порушення позивачем вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки.

Акцентуючи увагу на тому, що підстави перевірки повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але для платника податків, що безпосередньо пов`язано із реалізацією останнім права на захист своїх інтересів, апелянт наполягає, що не доведення органом податкового контролю підстави проведення фактичної перевірки грубо порушує вимоги податкового законодавства та належну реалізацію суб`єктом господарювання права на участь у перевірці чи відмови у податковому органу у цих заходах з визначених законом підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як з`ясовано під час апеляційного розгляду, позивач з 01.06.2011 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є:

47.30 роздрібна торгівля пальним (основний);

01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

77.12 надання в оренду вантажних автомобілів;

77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів;

52.10 складське господарство;

68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

10.01.2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ №7-П про проведення, на підставі ст. 20, п.п. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, протягом січня-лютого 2022 року фактичних перевірок суб`єктів господарювання згідно з переліком, тривалістю 10 діб з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Згідно витягу з додатку до наказу від 10.01.2022 року №7-П, позивач включений у перелік суб`єктів господарювання для проведення фактичних перевірок за адресою: АДРЕСА_1.

Визначено: дату початку перевірки - 01.02.2022 року; період діяльності, який буде перевірятись - з 07.04.2021 року по дату закінчення перевірки; підстави для проведення перевірки - п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

02.02.2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №128/15-32-07-06 про відмову ФОП ОСОБА_1 в допуску посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки.

Під час розгляду справи відповідачем представлено лист ДПС України від 20.12.2021 року №28061/7/99-00-07-05-03-07, в якому Головним управлінням доведено про проведений аналіз результатів відпрацювання об`єктів роздрібної торгівлі, де виторг від продажу пального та отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання такого об`єкту, доведених листом ДПС від 26.05.2021 року №11958/99-00-07-5-03-07.

Повідомлено, що проведеним аналізом сум виторгів РРО суб`єктів господарювання за місцями роздрібної торгівлі пальним (січень-березень 2021 року) виявлено 594 об`єкти роздрібної торгівлі, де виторг від продажу пального та отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання такого об`єкту, що у свою чергу свідчить про високу ймовірність реалізації необлікованого пального без застосування РРО, тіньового обігу готівки та ухилення від сплати податків.

З огляду на те, що обсяги проведених розрахункових операцій продажу пального через РРО прямо впливають на суми нарахованих та сплачених податків до державного бюджету, ДПС у своєму листі визначила за необхідне продовжити проведення контрольно-перевірочних заходів щодо суб`єктів господарювання та їх об`єктів роздрібної торгівлі пальним, по яких виторги та отримані доходи менші за мінімальні витрати.

Повідомлено, що з метою виявлення таких об`єктів, ДПС проведено аналіз сум виторгів РРО за період з вересня по листопад 2021 року та виявлено 544 об`єкти роздрібної торгівлі, де виторг від продажу пального та отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання такого об`єкту.

У зв`язку із чим, ДПС України у своєму листі зобов`язано територіальні органи в регіонах:

1.Організувати та провести фактичні перевірки місць роздрібної торгівлі пальним за адресами, зазначеними у додатку 1 до цього листа;

2.При проведенні фактичних перевірок в обов`язковому порядку провести інвентаризацію залишків пального на АЗС (АГЗС, АГЗП тощо) з урахуванням показників рівномерів-лічільників рівня пального в резервуарах;

3.Дослідити питання забезпечення дотримання суб`єктами господарювання порядку ведення обліку пального за місцем його реалізації та зберігання, з урахуванням вимог Інструкцій від 20.05.2008 року №281/171/578/155, від 03.06.2002 року №332 та інформації про фактичні залишки пального на кінець попередньої звітної доби переданої до органів ДПС та залишків пального на акцизному складі пального;

4.Про результати проведених контрольно-перевірочних заходів інформувати ДПС засобами електронного зв`язку щомісячно до 1 числа, за формою згідно додатком 2 до цього листа, а остаточну інформацію з результатами відпрацювання усіх об`єктів роздрібної торгівлі пальним, зазначених у додатку 1 до цього листа - до 06.04.2022 року.

У додатку 1 до вказаного листа ДПС включено суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 , адреса господарської одиниці: АДРЕСА_1; наведено відомості про суми виторгу за вересень, жовтень, листопад 2021 року, середній виторг за три місяці, Тип ГО - АЗС.

Не погоджуючись із обґрунтованістю та правомірністю наказу, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За правилами п. 80.1, п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За правилами п. 80.5, п. 80.7, п. 80.9, п. 80.10 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Слід враховувати, що відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Аналіз наведених правових норм показав, що реалізація контролюючим органом перевірочних дій провадиться згідно відповідного наказу керівника цього органу.

Право посадових осіб контролюючого органу на проведення фактичної перевірки виникає за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог податкового законодавства направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Податкове законодавство визначає вичерпний перелік підстав для прийняття керівником контролюючого органу рішення щодо організації перевірки. Водночас, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Виходячи з положень п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80 ст. 80 Податкового кодексу України, які застосовані при оформлені оспорюваного наказу в частині проведення контролюючих заходів відносно господарської діяльності позивача, підставою для призначення фактичної перевірки стала:

наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Передбачені у наведених нормах підстави для проведення фактичної перевірки є альтернативними, можуть застосовуватись як у сукупності так і кожна окремо.

Перевіривши за змістом оспорюваний наказ, колегія суддів встановила, що це рішення відповідача не містить посилань на:

наявну чи одержану в установленому законодавством порядку інформацію від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, у відповідній сфері;

наявну чи отриману в установленому законодавством порядку інформацію про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Отже, відповідач у наказі не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, зокрема щодо наявності чи отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки.

Посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що підставою проведення фактичної перевірки слугувала не податкова інформація, наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку про ймовірні порушення платника податків, а реалізація функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства, жодним чином не підтверджується.

В оспорюваному наказі, який став підставою проведення перевірки, не відображено в рамках, яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності платника та не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового та іншого законодавства.

Наказ не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що у змісті відзиву на адміністративний позов відповідачем визначено, що фактичною підставою для проведення перевірки суб`єкта господарювання стала одержана в установленому порядку інформація про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В підтвердження наявності такої інформації відповідач посилається на лист ДПС від 20.12.2021 року №28061/7/99-00-07-05-03-07, її закріплення в доповідній записці ГУ ДПС в Одеській області від 27.01.2022 року №231/15-32-07-06-07.

Перевіривши зміст поданого під час судового розгляду листа ДПС від 20.12.2021 року №28061/7/99-00-07-05-03-07, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що Державною податкової службою України доведено Головним управлінням ДПС в областях та м. Києві аналіз результатів відпрацювання об`єктів роздрібної торгівлі, де виторг від продажу пального та отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання такого об`єкту, показники вжитих територіальними органами заходів щодо перевірки суб`єктів господарювання, застосованих санкцій, виявлених порушень у відповідній сфері та з метою ефективності проведення контрольно-перевірочних заходів зобов`язано територіальні органи в регіонах організувати та провести фактичні перевірки місць роздрібної торгівлі пальним, у тому числі за місцем господарської діяльності позивача.

Колегія суддів вважає ґрунтовними доводи апелянта про те, що вказана службова інформація має загальний характер, не конкретизує допущення позивачем у відповідній сфері правопорушень.

За змістом, вказана службова інформація направлена на підсумовування показників діяльності територіальних органів ДПС, ефективність проведення контрольно-перевірочних заходів окремих податкових органів в регіонах, що також не підтверджує правові підстави, передбачені п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, для проведення фактичної перевірки позивача.

Крім того, є безпідставними посилання відповідача на доповідну записку ГУ ДПС в Одеській області від 27.01.2022 року №231/15-32-07-06-07, інформація якої оформлена після видання оспорюваного наказу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем у наказі не наведено фактичні підстави, з якими виникають законодавчі обставини для організації контролюючих заходів, колегія суддів вважає, що це рішення відповідача не може відповідати критерію правомірності та обґрунтованості.

У зв`язку із чим, апеляційним суд вбачає підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі та скасування рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області «Про проведення фактичних перевірок» №7-п від 10.01.2022 року в частині проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв