Справа № 932/2354/22(2-а/932/79/22)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 932/2354/22(2-а/932/79/22)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2022 року (головуючий суддя Кондрашов І.А.)

в адміністративній справі №932/2354/22(2-а/932/79/22) за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Петруся Івана Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 05.05.2022 (через систему «Електронний суд») до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Петруся Івана Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Також позивач просив стягнути на його користь судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2022 року позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №283236 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо судових витрат, то суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20 грн., а також дійшов висновку про відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. із заявлених позивачем 16500 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн., позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове, яким вимоги щодо стягнення витрат на професійну допомогу задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що подані позивачем, на підтвердження витрат на професійну допомогу, документи підтверджують розмір фактично сплаченого позивачем гонорару адвокату, що і є витратами позивача на правничу допомогу, які склали 16500 грн.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Петрусь І.С. 30.03.2022 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ №283236 якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що полягало у порушенні п.12.4 Правил дорожнього руху та виразилося у перевищенні встановленого обмеження руху на 73 км/годину, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Інкриміноване діяння мало місце на 327 км автодороги Н-03 в с. Недобоївці. Позивач вважає постанову серії БАВ №283236 протиправною, також просить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на його користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16500 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України "Про дорожній рух", Закону України «Про Національну поліцію», норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 «Про Правила дорожнього руху».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність постанови серії БАВ №283236 (яка скасована рішенням суду першої інстанції), водночас, апеляційна скарга позивача стосується розміру витрат на правничу допомогу, які стягнуто судом першої інстанції на користь позивача в розмірі 2000грн., а не в розмірі 16500грн, як просив позивач в позові.

Отже предметом апеляційного дослідження є рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000грн.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, і складність справи, і витрачений час на надання правничої допомоги і ціна позову та ін. мають значення для суду для визначення розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат матеріали справи містять:

- договір про надання правової допомоги від 04.04.2022 (а.с.39-44),

- Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 04.04.2022 (а.с.22-23),

- акт надання послуг №1 від 05.05.2022 відповідно до якого були надані такі послуги:

1. складання адвокатського запиту 30 хв., ціна 1500 грн.;

2. формування правової позиції у справі 1 год., ціна 3000 грн.;

складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №283236 (а.с.45);

- рахунок на оплату №1 від 05.05.2022 на суму 16500 грн.(а.с.21);

- дублікат квитанції від 05.05.2022 на суму 16500 грн. (а.с.24).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційної вважає, що розмір 16500 грн. є значно перевищеним та не є співмірним складності справи та витраченого часу на надання правничої допомоги.

Так, перевіривши відповідні документи щодо витрат на правничу допомогу та проаналізувавши зміст і обсяг наведених послуг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що такі послуги як формування правової позиції у справі не є правничою допомогою та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги (надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру), які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI.

Такі послуги є складовими процесу підготовки позовної заяви, що свідчить про відсутність підстав для їх відокремлення від послуги складання позовної заяви, відповідно, здійснення вказаних видів роботи не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2019 по справі №826/9047/16 зазначено, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що відповідач не оскаржує розмір витрат на правничу допомогу 2000грн., колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог по суті спору не оскаржується, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 243, 286, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.09.2022 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова