Справа № 120/3797/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 жовтня 2022 р. Справа № 120/3797/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представником позивача зазначено, що 08.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою та відповідними документами для призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням від 12.10.2021 №73 відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії без зазначення конкретних підстав. Окрім того, сторона позивача зазначає, що ані в оскаржуваному рішенні, ані у листі від 17.11.2021 не надано правової оцінки періоду роботи позивачки зі шкідливими умовами праці.

Позивач вважає рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області від 12.10.2021 №73 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії документів, які сталі підставою для прийняття рішення від 12.10.2021 №73.

06.06.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обгрунтовуючи свою позицію представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.10.2021 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Вік заявниці на момент звернення - 53 роки. Страховий стаж обрахований пропорційно сплаченим внескам і склав 34 роки 7 місяців (враховано по 30.06.2021). Заява про призначення пенсії за віком подана за допомогою електронних засобів Вебпорталу. При цьому, сторона відповідача вказує, що до заяви ОСОБА_1 не додано будь-яких додаткових документів, які б дозволяли визначити право особи на призначення пенсії на пільгових умовах, зі зниженням пенсійного віку тощо.

Тому при прийнятті рішення №73 від 12.10.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком, Головне управління керувалося статтею 26 Закону №1058, згідно з якою право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, а починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років. Заявниці на момент звернення виповнилося 53 роки. У такому випадку, на переконання відповідача, ОСОБА_1 набуде права на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та при наявності страхового стажу 35 років.

Окрім того, з приводу доводів позивача про те, що ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно не надало їй допомогу у витребуванні відсутніх документів, що необхідні для призначення пенсії, відповідач вказує, що Порядком №22-1 закріплені повноваження територіальних органів Пенсійного фонду України щодо надання допомоги у витребуванні необхідних документів, а не обов`язок щодо збору та оформлення усіх документів, що необхідні для призначення пенсії особі.

06.06.2022 до суду надійшли витребувані ухвалою від 11.05.2022 докази.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив такі обставини.

08.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Відповідно до протоколу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 12.10.2021 у позивача відсутнє право на пенсію. Страховий стаж ОСОБА_2 34 роки 7 місяців 0 днів.

04.11.2021 позивач звернулась до відповідача за допомогою Вебпорталу Пенсійного фонду України із зверненням №13680/Ж-0200-21.

У відповідь на вищезазначене звернення, ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 17.11.2021 №14058-13680/Ж-02/8-0200/21 повідомило, що 12.10.2021 територіальним органом Пенсійного фонду України винесено рішення №73 про відмову в призначенні пенсії за віком з огляду на те, що ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із таких мотивів.

Згідно з нормою статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України №1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до статті 26 вищезазначеного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відмовляючи у призначенні пенсії, ГУ ПФУ у Вінницькій області посилається на не досягнення позивачем пенсійного віку 60 років, який визначений статтею 26 Закону №№1058-IV.

Відтак, відповідачем відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яка призначається на загальних підставах. Водночас, ГУ ПФУ у Вінницькій області не надано оцінку підставам для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначений статтею 114 Закон №1058-IV.

Так, у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 114 Закон №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додано, зокрема копію трудової книжки позивача. Із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, які включені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме:

- з 22.07.1986 по 30.06.1987 телефоніст 2 розряду Ворошиловської телеграфно-телефонної станції,

- з 30.06.1987 по 22.07.1987 - телефоніст 2 розряду Ворошиловського міського виробничо-технічного вузла електрозв`язку,

- з 05.11.1987 по 01.01.1991 - телефоніст МТС 3 розряду Вінницького міського виробничо-технічного вузла електрозв`язку,

- з 02.01.1991 по 31.12.1994 - телефоніст 3 розряду Виробничого об`єднання «Винницасвязь»;

- з 01.01.1995 по 30.09.1997 телефоніст 2 класу ПП-2,

- з 01.10.1997 по 30.06.1998 телефоніст ПП-1 2 класу в цеху МТТС,

- з 01.07.1998 по 01.08.2000 телефоніст МТЗ 2 класу відділення «Телекомсервіс №2».

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства пільгове пенсійне забезпечення надається працівникам ряду конкретних посад та професій, які визначенні, Списками № 1 та №2.

Так, у період роботи позивача телефоністом (з 1986 по 2000 рік) були чинними наступні списки:

- Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільговому розмірі, затверджений постановою Радою Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року (далі - Список № 2 від 1956 року);

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СССР № 10 від 26.01.1991 року (далі - Список № 2 від 1991 року);

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (далі - Список № 2 від 1994 року).

Розділом XXXI «Зв`язок» Списку № 2 1956 року передбачено професію "телефоністів міжміських телефонних станцій, переговорних пунктів з цілодобовою дією і міських телефонних станцій ємністю 300 номерів і вище".

Розділами XXIX «Зв`язок» Списку № 2 1991 року та 1994 року передбачено професію «телефоністів міжміського телефонного зв`язку, що постійно працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією», а також «телефоністів місцевого телефонного зв`язку міських телефонних станцій ємністю від 300 номерів і вище» та «телефоністів довідкової служби міської телефонної мережі».

За змістом оскаржуваного рішення відповідачем не надано оцінку щодо наявності або відсутності підстав для включення вищезазначених періодів роботи позивача до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №2.

При цьому, в разі зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу, позивач має право на зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, а саме на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Однак, відповідачем не враховано вищезазначені обставини та не надано їм оцінки, ані за змістом оскаржуваного рішення, ані за змістом листа від 17.11.2021.

З приводу доводів ГУ ПФУ у Вінницькій області про те, що позивачем не додано до заяви про призначення пенсії від 08.10.2021 додаткових документів, які б дозволяли визначити право особи на призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, позивач зобов`язаний надавати додаткові документи (довідки з місця роботи щодо підтвердження стажу, архівні довідки тощо), у випадку, якщо записи його трудової книжки містять неповні, неточними відомості. Однак, відповідач жодних доводів з цього приводу не навів та фактично не досліджував надані ОСОБА_1 документи на предмет наявності у особи стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії.

Варто також зазначити, що відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі Порядок №18-1) орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що за приписами п. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 4.2 Порядку №18-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В той же час, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Отже, відповідач у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією не надав останній допомоги в одержанні додаткових документів, що відповідно вищевказаних правових норм являється ще й обов`язком відповідача.

Відтак, ГУ ПФУ у Вінницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не з`ясував усіх обставин, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов`язком, чим позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №73 від 12.10.2021 щодо відмови у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог зобов`язального характеру (про призначення і виплату пенсії позивачу), то суд зазначає, що приймаючи рішення №73 від 12.10.2021 про відмову у призначені пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки усіх обставинам, зокрема не досліджувались відомості трудової книжки ОСОБА_1 на предмет наявності пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку з чим ГУ ПФУ у Вінницькій області зробило передчасний висновок про не досягнення позивачем пенсійного віку та, як наслідок, відмову у призначенні пенсії.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо призначення пенсії.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №752/20012/16-а, від 12.06.2018 у справі № 800/248/17, від 12.02.2019 у справі №825/1602/17 та від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком від 08.10.2021 з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 744,3 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 12.10.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.10.2021, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 744,3 грн. (сімсот сорок чотири гривні тридцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; )

Рішення суду сформовано: 18.10.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна