Справа № 320/339/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/339/22 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру основної пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення у вересні 1986 року відповідно довідок від 16.12.1992 за №33/1466 та від 16.12.1992 за №33/1465 обчисленого відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IVвід 09.07.2003 та частини 2, 3 статті 57 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підвищенням розміру пенсії позивача відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в порядку, передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IVвід 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області здійснити перерахунок розміру основної пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення у вересні 1986 року відповідно довідок від 16.12.1992 за №33/1466 та від 16.12.1992 за №33/1465 обчисленого відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IVвід 09.07.2003 та частини 2, 3 статті 57 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підвищенням розміру пенсії позивача відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в порядку, передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IVвід 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку;

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку додаткової пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно частини 2 статті 56 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, з підвищенням розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в порядку передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.08.2021та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області здійснити перерахунок розміру додаткової пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно частини 2 статті 56 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, з підвищенням розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в порядку передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку.

Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру основної пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення у вересні 1986 року відповідно довідок від 16.12.1992 за №33/1466 та від 16.12.1992 за №33/1465 обчисленого відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 та частини 2, 3 статті 57 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.08.2021 в частині здійснення перерахунку додаткової пенсії за віком позивачу відповідно частини 2 статті 56 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, з підвищенням розміру пенсії відповідно Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в порядку передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головного управління ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2021 (про перерахунок пенсії), з урахуванням висновків, наведених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача не вирішує питання призначення та виплати пенсії.

Звертає увагу, що належним способом захисту порушених прав є саме зобов`язання відповідача вчинити дії по проведенню перерахунку пенсії.

Від представника Головного управління ПФУ у Київській області відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ у Київській області з 31.01.2007 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі за текстом - Закон №1058-IV від 09.07.2003) та відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі за текстом - Закон №796-ХІІ від 28.02.1991).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.08.2021 року, в якій просив:

- провести перерахунок додаткового пенсійного забезпечення за шкоду заподіяну здоров`ю у відповідності до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного розрахунку;

- провести перерахунок додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж у відповідності до частини 2статті 56 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного розрахунку;

- провести перерахунок розміру основної пенсії за віком, з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення, обчисленого відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 та частини 2, 3 статті 57 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку.

Відповідач листом від 02.09.2021 №9769-14580/Ф-02/8-1000/21 повідомив позивача, що провівши умовний розрахунок на доцільність обчислення пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1058-IV з`ясувалось, що такий перерахунок робити недоцільно, оскільки розмір пенсії буде становити 2200,00 грн.

Не погоджуючись із такою відповіддю Головного управління ПФУ у Київській області, позивач повторно звертався із заявами до відповідача від 17.09.2021 року, 30.11.2021 року, 08.12.2021 року.

Відповідач листами повідомляв позивача про те, що пенсійним органом проведено умовний розрахунок на доцільність обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та встановив, що такий перерахунок робити недоцільно.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведені обґрунтовані доводи відхилення наданих позивачем для перерахунку раніше призначеної пенсії документів (довідок, наказів, листів) для підтвердження періоду роботи у зоні відчуження та розміру виплаченої заробітної плати за роботу в зоні відчуження, а також не зазначено, чи здійснювався перерахунок пенсії позивача на підставі та умовах, визначених відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Згідно зі статтею 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ статтю 42 було викладено у наступній редакції.

Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

З наведених норм випливає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Також особа, яка має право на пенсію, має право на її перерахунок (у тому числі у зв`язку з індексацією), а також має право на визначення розміру пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV. Відповідно, й позивач наділений зазначеними правами та не може бути обмежений в їх реалізації.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 2) та з 31.01.2007 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Законів №1058-IV та №796-ХІІ, а тому колегія суддів зазначає, що він має відповідні права, згідно з положеннями статті 27 Закону №1058-IV та статті 57 Закону №796-ХІІ, а також перерахунку призначеної йому пенсії, у тому числі відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції виклав резолютивну частину не у відповідності із позовними вимогами, які були зазначені в позовній заяву, оскільки суд не врахував те, що позивач просив здійснити перерахунок пенсії з підвищенням розміру пенсії позивача відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", в порядку, передбаченому частиною 2 статті 42 Закону України №1058-IVвід 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.08.2021 та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, суд не наділений повноваженнями перевіряти повноту, достовірність та належність документів, поданих для перерахунку відповідної пенсії, а також обрахунку стажу і заробітку для перерахунку пенсії залежно від умов праці заявника.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, судом обрано належний спосіб захисту, а саме: визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру основної пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення у вересні 1986 року відповідно довідок від 16.12.1992 за №33/1466 та від 16.12.1992 за №33/1465 обчисленого відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 та частини 2, 3 статті 57 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо доводів апелянта про те, що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2021 (про перерахунок пенсії), з урахуванням висновків, наведених у цьому рішенні, не вирішує питання призначення та виплати пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 02.09.2021 року №9769-14580/Ф-02/8-1000/21 ГУ ПФУ у Київській області повідомило позивача про те, шо проведено умовний розрахунок на доцільність обчислення пенсії та зазначено, що такий перерахунок робити недоцільно.

Колегія суддів зазначає, що оскільки рішення відповідачем за результатами розгляду заяви та поданих документів щодо здійснення перерахунку розміру додаткової пенсії за віком ОСОБА_1 прийнято не було, тому пенсійним органом допущено протиправну бездіяльності, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 05.08.2021 року з урахуванням правової оцінки, яка надана судом першої інстанції у судовому рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм процесуального права, втім порушено норми матеріального права, відтак оспорювань рішення підлягає зміні в мотивувальній частині.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя О.М.Оксененко