Справа № 200/1870/22
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження

17 жовтня 2022 року Справа №200/1870/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про залишення позовної заяви без руху у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Судом отримано клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому Відповідач зазначає, що позивачем не дотримано вимоги ч. 5 ст. 122, ч. 4 ст. 161 КАС України, зокрема, стосовно вимоги про внесення змін до наказу про звільнення від 30.12.2021. Так, вказує відповідач, наказ видано 30.12.2021, останній день служби позивача - 03.01.2022, тобто, на переконання відповідача, наказ видано до моменту фактичного звільнення позивача, проте позов до суду подано 01.02.2022. Отже вказує, що зі змісту позовної заяви та додатків до неї не вбачається коли саме позивач була ознайомлена з наказом про звільнення, в момент його видання, або в день звільнення.

У свою чергу, вказує, що норми спеціального законодавства не забороняють ознайомлювати осіб із наказом по особовому складу у день його видання у випадку, якщо такий день не є днем звільнення. За таких обставин, відповідач рахує, що позивач фактично могла бути ознайомлена із наказом ще 30.12.2021 або 31.12.2012, а отже, можливо, позивачем без поважних причин пропущено місячний строк звернення до суду. При цьому, не подано клопотання про поновлення вказаного строку, або не надано до суду належних доказів того, що строк не пропущено.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що, позивач просить внести зміни до наказу в частині календарної вислуги років. При цьому, в якості доказу надає копію свого послужного списку та листа ГУНП в області від 17.01.2022 № 14зі/26/02-2022. Вказує, що відповідно до змісту копії вищезазначеного листа, будь-які додатки позивачу не направлялись. Відповідно до змісту копії послужного списку, період навчання позивача до вислуги років включено не було з самого початку його заведення. При цьому, зазначає відповідач, є незрозумілим коли вказана копія послужного списку була виготовлена та вручена позивачу. Звертає увагу суду на те, що відповідно до положень п.п. та 8 ч. 6 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого ЗУ Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від15.03.2018 № 2337-VIII, який набрав чинності 07.10.2018, під час виконання службових обов`язків, поліцейський має право ознайомлюватися з матеріалами особової справи, робити копії матеріалів особової справи. Відповідно до пп. 1 п. 1 розділу ІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377, який набрав чинності 24.06.2016, послужний список є частиною особової справи поліцейського. Останній запис, наявний у наданій позивачем копії послужного списку, датований 2018 роком. Отже, рахує відповідач, відповідно до положень норм спеціального законодавства, позивач могла отримати вказану копію послужного списку ще з 07.10.2018. Таким чином рахує, що ще з 2018 року позивач могла знати про те, що період навчання до її вислуги років включено не було. Однак, вказує відповідач, у супереч вимогам ч. 5 ст. 122 та ч. 4 ст. 161 КАС України, позивачем у позовній заяві не зазначено, не наданого жодного належного доказу на підтвердження непропущення строку звернення до суду, або ж у разі його пропущення - клопотання про його поновлення та доказів поважності пропущення.

Крім того, відповідач також звертає увагу суду на той факт, що, позивачем заявлено вимоги щодо внесення змін до грошового атестату та довідки, проте, копій вказаних документів до позовної заяви позивачем не долучено та не зазначено про їх відсутність.

Поряд з іншим, відповідач також зауважив, що відповідно до положень ЗУ Про Національну поліцію, постанови КМУ від 15.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом МВС від 06.04.2016 № 260 та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, до складу грошового забезпечення (заробітної плати) одноразова грошова допомога при звільненні та кошти за затримку розрахунку при звільненні не відносяться. Отже, у цій частині вимоги не стосуються справ про стягнення заробітної плати. Отже, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, позивач не звільнена від сплати судового збору за подання вказаних вимог. Стосовно наявності у позивача пільг зі сплати судового збору у зв`язку з наявністю статусу учасника бойових дій, зазначаємо, що правовий аналіз положень п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» свідчить про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у спорах з питань, пов`язаних із соціальним статусом особи, як учасника бойових дій. Вказані вище позовні вимоги не відноситься до питань, пов`язаних із соціальним статусом позивача, як учасника бойових дій. За таких обставин, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач не має пільг щодо сплати судового збору при поданні зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Так, згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В позовній заяві Позивач зазначає, що Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.12.2021 № 742 о/с її звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 03.01.2022, проте термін навчання в Донецькому економіко-правовому кооперативному технікумі не враховано.

Як зазначає, поряд з іншим, у своєму клопотанні Відповідач, Позивач фактично могла бути ознайомлена із наказом ще 30.12.2021 або 31.12.2012, а отже рахує, що, можливо, позивачем без поважних причин пропущено місячний строк звернення до суду. При цьому звертає увагу суду що Позивачем не подано клопотання про поновлення вказаного строку, або не надано до суду належних доказів того, що строк не пропущено.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Суд погоджується з твердженням Відповідача щодо того що Позивач фактично могла бути ознайомлена із наказом ще 30.12.2021 або 31.12.2012, проте зазначає, що Відповідачем на підтвердження зазначеного не долучено жодного доказу про ознайомлення Позивача з вказаним наказом.

З тих же самих міркувань суд відхиляє і доводи Відповідача щодо того, що Позивач могла знати про те, що період навчання до її вислуги років включено не було, оскільки доказ на якій остання посилається у позові, а саме копія її послужного списку, отримана нею могла бути ще з 07.10.2018, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на Відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Таким чином, на даному етапі розгляду справи, у суду відсутні підстави вважати про пропущення Позивачем місячного строку звернення до суду із цим позовом в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови, зокрема, внести зміни до наказу від 30.12.20214 № 742 о/с в частині обрахування вислуги позивача у календарному обчисленні з урахуванням навчання в Донецькому економіко-правовому кооперативному технікумі у період з 1994 року по 1996 рік та зобов`язання внести зміни до наказу від 30.12.2021 № 742 о/с в частині обрахування вислуги позивача у календарному обчисленні з урахуванням навчання в Донецькому економіко-правовому кооперативному технікумі у період з 1994 по 1996 рік.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні положення містяться в ч. 2 ст. 79 вказаного Кодексу, згідно з якою позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

У позові, поряд з іншим, Позивач вказала, що Головне управління Національної поліції в Донецькій області на її звернення, у листі від 17.01.2022 вих. № 14зі/26/02-2022, відмовилось, зокрема, включити до її грошового атестату про розмір грошового забезпечення та до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення,) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення відомості щодо індексації грошового забезпечення за період її служби з 04.01.2020 по 03.01.2022.

Проте, в порушення наведених вимог Кодексу позивач не додала до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на які містяться посилання в позові, а саме: грошовий атестат про розмір грошового забезпечення та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення або ж інформації щодо місцезнаходження вказаних доказів та щодо неможливості отримати зазначені докази самостійно з відповідним клопотанням про витребування зазначених доказів.

Крім того, частиною 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до приписів п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову:

- майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлено ставку судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- не майнового характеру, який подано фізичною особою встановлено ставку судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Так, судом встановлено, що Позивач, поряд з іншими, заявила до суду дві вимоги немайнового характеру: про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції протиправною та про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції, які є взаємопов`язаними, за які Позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн., а також дві вимоги майнового характеру: про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті середнього заробітку у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку та про зобов`язання виплатити на користь Позивача середній заробіток у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку по день ухвалення судового рішення, які також є взаємов`язаними, за які Позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Загальна сума судового збору належна до сплати 1 984,80 грн.

Щодо посилань Позивача на те, що вона звільнена від сплати судового збору, як учасник бойових дій в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції протиправною, про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції, про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті середнього заробітку у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку та про зобов`язання виплатити на користь Позивача середній заробіток у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку по день ухвалення судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

В свою чергу, заявлені Позивачем позовні вимоги про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції протиправною, про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції, про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті середнього заробітку у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку та про зобов`язання виплатити на користь Позивача середній заробіток у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку по день ухвалення судового рішення не стосуються порушених прав передбачених статтею 12 Закону №3551-XI, а відповідно не пов`язані з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій.

Суд зазначає, що підставою для звільнення від сплати судового збору є не лише наявність у позивача статусу учасника бойових дій, а і те, що справа стосується порушення його прав саме як учасника бойових дій.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір викладена у постанові ВЕРХОВНОГО СУДУ від 19.10.2020 по справі №240/934/20.

Також, подібна правова позиція щодо застосування положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №ЗП/9901/4/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 по справі №9901/311/19, від 12.02.2020 №545/1149/17, які враховуються судом під час ухвалення рішення.

Крім того, у свою чергу, відповідно до положень ЗУ Про Національну поліцію, постанову КМУ від 15.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом МВС від 06.04.2016 № 260 та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, до складу грошового забезпечення (заробітної плати) одноразова грошова допомога при звільненні та кошти за затримку розрахунку при звільненні не відносяться.

Отже, позовні вимоги про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції протиправною, про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції, про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що полягає у не проведені із позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплаті середнього заробітку у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку та про зобов`язання виплатити на користь Позивача середній заробіток у розмірі 15 371, 14 грн. за весь час затримки повного розрахунку по день ухвалення судового рішення також не стосуються і справ про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний позов слід залишити без руху, із наданням позивачеві строку для усунення його недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії без руху, - задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху та надати позивачеві строк в 5 (п`ять) днів з дня вручення йому копії цієї ухвали для надання суду:

- документу про сплату судового збору у розмірі 1 984, 80 грн. або заяви про відстрочення (звільнення) сплати судового збору із відповідними доказами її обґрунтування;

- доказів, в обгрунтування позовних вимог, а саме: грошовий атестат про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення або ж інформації щодо місцезнаходження вказаних доказів та неможливості отримати зазначені докази самостійно.

Звернути увагу учасників справи на те, що режим роботи суду, на період воєнного стану, передбачає направлення всіх процесуальних документів через особистий кабінет в підсистемі Електронний суд. У разі неможливості користування підсистемою «Електронний суд» процесуальні документи необхідно надсилати на офіційну електронну адресу суду: (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом).

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров