Справа № 200/11408/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

18 жовтня 2022 року Справа №200/11408/19-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зінченко О.В., розглянувши заяву позивача про відвід судді у справі № 200/11408/19-а за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3) про визнання відмови ГУ НП в Донецькій області в листі № 3943/12/01-2019 від 06.09.2019 року непрямою дискримінацією, визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання підготувати, подати, оформити документи для призначення пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, уповноважений Верховної ради з прав людини, в якій просить суд:

- визнати непрямою дискримінацією викладену в листі від 06.09.2019 №3943/12/01-2019 відмову Головного управління Національної поліції в Донецькій області в зарахуванні до пільгового стажу позивача часу його роботи в Державному бюро розслідувань;

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо підготовки, оформлення та подання до Пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років з 15.08.2019

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати оформити та подати до Пенсійного органу документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років з 15.08.2019.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року у справі №200/11408/19-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року у справі № 200/11408/19-а - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 200/11408/19-а - скасовано, а справу № 200/11408/19-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю - Зінченка О.В. для подальшого розгляду адміністративної справи № 200/11408/19-а, яка надійшла з Верховного Суду.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання відмови ГУ НП в Донецькій області в листі № 3943/12/01-2019 від 06.09.2019 року непрямою дискримінацією, визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання підготувати, подати, оформити документи для призначення пенсії за вислугу років за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

17 жовтня 2022 року позивачем до суду подана заява про відвід судді у справі № 200/11408/19-а, в обґрунтування якої вказано: «Мною подано заяву про притягнення вас до кримінальної відповідальності за статтею ч.5 статті 27 - 190 ч.4 КК України. «Де ви нібито приховуєте факт того, що орган державної влади, знаючи, що я мав право на пенсію, забув про це ....».

Дослідивши зазначену заяву про відвід, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 3, 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 11 статті 40 КАС України, встановлено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на вказані приписи, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно частини 4 наведеної статті Кодексу незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, головна мета відводу/самовідводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи; запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Разом із цим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З доводів та меж заяви про відвід не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді у справі.

Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст.ст. 31, 36-41, 236, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про відвід судді у справі № 200/11408/19-а визнати необґрунтованою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 18 жовтня 2022 року.

Суддя О.В. Зінченко