Справа № 260/2129/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 жовтня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2129/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обмеження у виплаті перерахованої на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року по справі № 260/1231/22 ОСОБА_2 пенсії за вислугу років максимальним розміром та зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити нарахування і виплату перерахованої на підставі Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року по справі № 260/1231/22 ОСОБА_2 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру з 01.12.2020 року, а також, стягнути з ГУ ПФУ в Закарпатській області різницю між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з дати перерахунку пенсії 01.12.2020 року одним платежем.

Рішенням суду від 14.07.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обмеження у виплаті перерахованої на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року по справі № 260/1231/22 ОСОБА_2 пенсії за вислугу років максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування і виплату перерахованої на підставі Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року по справі № 260/1231/22 ОСОБА_2 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру з 01.12.2019 року, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Як стверджує заявник, у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку у повному обсязі рішення суду від 14.07.2022 року, вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Зі змісту поданої ОСОБА_3 заяви в порядку ст. 382 КАС України вбачається, що останній звернувся до відповідача із заявою чи здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаного рішення та у разі не здійснення такого - просив його здійснити. ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомлено листом від 08.09.2022 року, що на виконання рішення суду від 14.07.2022 року, яке набуло законної сили 15.08.2022 року, ними виконано, нараховано та виплачено на підставі Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року по справі № 260/1231/22 ОСОБА_4 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру з 01.12.2019 року, з урахуванням виплачених сум. Також повідомлено, що сума пенсії до виплати обмежується (до зміни розміру прожиткового мінімуму, коли сума 10 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, перевищити встановлену на виконання рішення суду суму пенсії).

Отже, з 01.09.2022 року, з урахуванням рішення суду, сума пенсії до виплати обмежується та становить 22316,21 грн. замість 25440,48 грн. (до змін розміру прожиткового мінімуму, коли сума 10 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, перевищить встановлену на виконання рішення суду суму пенсії).

Відтак, не зважаючи на судове рішення у справі № 260/2129/22, відповідачем повторно застосовується обмеження у виплаті пенсії, оскільки на час виконання рішення суду змінився з 01.07.2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб. А тому сума пенсії не повинна перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб та становить 22316,21 грн.

Розглянувши подану заяву повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку, що вона підлягає поверненню заявнику без розгляду, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 166 КАС України зазначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи те, що нормами ст. 382 КАС України не передбачено вимог до заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність застосування вимог ч.1 ст.167 КАС України.

Так, абзацом десятим цієї статті визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, вказаного заявником здійснено не було та не додано до заяви доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2-4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до приписів ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Водночас, крім зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), КАС України передбачає ще один вид судового контролю за виконанням судового рішення шляхом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Так, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Однак, підстави їх застосування є різними, а саме: невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача (ст.382 КАС України); обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (неналежним виконанням) судового рішення у справі (ст.383 КАС України).

Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений статтею 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається не виконаним.

При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.

У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому ст.382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Зі змісту прохальної частини заяви про встановлення судового контролю судом встановлено, що позивач просить встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання рішення суду, що передбачено ст.382 КАС України. Разом з тим, аргументом для її подання є, на думку позивача, виконання відповідачем судового рішення у справі № 260/2129/22 не у спосіб, визначений таким рішенням, тобто, протиправність дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Тобто підстави, зазначені в такій заяві, не дають суду можливості для застосування судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст.382 КАС України, оскільки за наведених підстав КАС України передбачає іншу форму судового контролю, за якою позивач не звертався.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст.382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 167, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - повернути заявнику без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Рейті