Справа № 695/1921/22
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1921/22
номер провадження 2-а/695/38/22

13 жовтня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю: секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа: інспектор СРПП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Филь Павло Юрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
28.07.2022р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа: інспектор СРПП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Филь П.Ю., в якій позивач просить скасувати постанову поліцейського Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції Филь П.Ю. по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 789849 від 21.07.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП та стягнути із відповідача судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21.07.2022р. у приміщені палати Золотоніської ЦРЛ працівником поліції винесено оскаржувану постанову серії БАБ №789849, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 126 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 17.07.2022р. о 00 год. 20 хв. в с. Піщане по вул. Шевченка, 11 ОСОБА_1 керував мотоциклом «Мустанг» №16 р.ч., НОМЕР_1 , який не був зареєстрований у Державтоінспекції у встановленому законом порядку протягом 10 днів із моменту придбання 01.06.2022 р., також не мав полісу обов`язкового страхування незареєстрованого транспортного засобу, чим порушив п.п. (30.1) та (2.1а) ПДР України. За вказані правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850.0 грн.
Позивач наполягає, що оскаржувана постанова є надуманою та необґрунтованою, яка не містить належних доказів на підтвердження вини позивача. На підтвердження своїх доводів позивач вказує, що протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку працівниками поліції не складався, а оспорювана постанова була складена працівниками поліції на четвертий день після подій, що вказані у самій постанові. Крім того, до вказаної постанови працівниками поліції не було долучено жодного доказу вини ОСОБА_1 .. Також, працівниками поліції не було взято до уваги, що постановою КМУ №190 від 04.03.2022р. внесено зміни до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388, відповідно до якого передбачено окрему спеціальну підставу для продовження строку державної реєстрації транспортного засобу введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.
Також позивач вказував, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не ознайомлено позивача з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Позивач не мав можливості подавати клопотання та скористатися правовою допомогою.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити.
Ухвалою суду від 28.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області надав до суду відзив, в якому вказав про безпідставність позовних вимог. У відзиві зазначено, що працівником поліції Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП. Так позивач не зареєстрував свій транспортний засіб протягом 10 діб з моменту його придбання, крім того керував транспортним засобом за відсутності чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, які охоплюються ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Третя особа інспектор СРПП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Филь П.Ю. жодних заперечень по суті спору до суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.
Судом встановлено, що 17.07.2022 р., близько 00.20 год. у с. Піщане по вул. Шевченка, 11 ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Mustang MT 150 F, т.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, після чого мотоцикл впав. У результаті ДТП мотоцикл отримав механічні пошкодження та водій отримав тілесні ушкодження. За наслідками вказаної ДТП відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 124 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2022 р. по справі №695/1914/22.
21.07.2022 сержант поліції СРПП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Филь П.Ю. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 789849.
Відповідно до вказаної вище постанови позивач 17.07.2022 р. о 00.20 год. у с. Піщане по вул. Шевченка, 11 керував мотоциклом Мустанг №16 р.ч., НОМЕР_1 , який був не зареєстрований у Державтоінспецкції у встановленому законом порядку протягом 10 днів із моменту придбання 10.06.2022р., також не мав полісу обов`язкового страхування незареєстрованого транспортного засобу, чим порушив п.п. (30.1) та (2.1а) ПДР України.
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850.0 грн.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У даному випадку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідальність за наведеними статтями передбачена, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку… та за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в … полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила … чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Згідно з даними витягу з електронної системи про поліс страхування на транспортний засіб позивач не має полісу обов`язкового страхування на зазначений вище транспортний засіб, при цьому позивачем на вказаному транспортному засобі скоєно ДТП, яке зафіксовано належним чином.
Крім того, суд зауважує, що позивач не заперечує факту відсутності в нього зазначеного вище полісу та не вказує про невірне з`ясування працівником поліції обставин справи.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, що узгоджується із п. 1.3 Правил, згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з ч. 4 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-страхової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Згідно з вимогами п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: г) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до вимог п.2.9в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення…
Слід вказати, що наявність складу правопорушення встановлюється сукупністю передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність, а саме таких необхідних елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона правопорушення.
Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Наполягаючи на відсутності складу адміністративного правопорушення позивач у позовній заяві не заперечує достовірність вказаних у постанові обставин, а посилається лише на неправомірність складення відносно нього вказаної постанови.
При цьому Правила дорожнього руху не містять виключень, які б дозволяли водіям керувати транспортними засобами без вказаного полісу та зобов`язують власників таких транспортних засобів здійснювати їх реєстрацію у встановленому законом порядку.
При цьому суд враховує, що обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Що стосується притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, то суд зауважує наступне.
Судом встановлено, що позивач не заперечує відсутності реєстрації транспортного засобу у встановленому законом порядку та посилається на зміни до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388 (далі - Порядок №1388), згідно яких строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні.
Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).
Тобто, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Оскільки частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1,2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).
Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Суд враховує, що згідно з п. 7 вказаного Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Посилаючись на введення в Україні воєнного стану, що начеб-то стало причиною не реєстрації позивачем транспортного засобу, останній суду не надав жодного доказу, що підтверджував би час придбання такого транспортного засобу позивачем, адже зазначені зміни до п. 7 вказаного Порядку №1388 були внесені постановою КМУ 04.03.2022 р..
Що стосується доводів позивача про складення постанови без протоколу про адміністративного правопорушення через чотири дні після керування транспортним засобом та не залучення працівником поліції захисника при розгляду матеріалів справ, то суд зауважує наступне.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема, правопорушення передбачені ч. 6 ст. 121 та ч 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Так, частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно із ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 1271 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення ч. 1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015№ 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 розділ І Інструкції №1395).

Згідно з п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п. 1 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 розділу III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до системного аналізу мотивувальної та резолютивної частини рішення Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення, при цьому чинне законодавство не містить обмежень щодо місця складення постанови про адміністративне правопорушення в межах адміністративно - територіальної одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу.

Також суд враховує, що норми чинного законодавства не зобов`язують працівника поліції складати постанову протягом строків, встановлених ст. 254 КУпАП, на які посилається позивач, адже вказані строки встановлені для складення протоколу про адміністративне правопорушення, що, як встановлено вище, в даному випадку не складається.

Що стосується доводів позивача про незабезпечення йому права на захист при складенні оскаржуваної постанови то суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що права позивачу поліцейським, в тому числі і право на захист при складенні вказаної постанови, не роз`яснювались, а сам позивач вимагав захисника при складенні вказаної постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вказано у рішенні ЄСПЛ «SMILJANIC v. Croatia (N 35983/14)», існують вагомі підстави для захисту суспільства від шкоди в дорожньо-транспортних пригодах, що визнається відповідними міжнародними документами, внутрішнім законодавством і політикою, зокрема і здоровим глуздом. Держава, вживаючи належні стримувальні та превентивні заходи, має намагатися запобігати дорожньо-транспортним пригодам шляхом забезпечення дотримання відповідних правил, направлених на зменшення ризиків небезпечної, необережної чи безвідповідальної поведінки на дорозі. ЄСПЛ констатував про обов`язок національних органів влади застосувати комплексний та всеохопний підхід до застосування ефективних стримувальних та превентивних заходів для того, щоб припинити постійні серйозні порушення правил дорожнього руху. Такий підхід вимагав би вжиття заходів, ключовим у яких є зменшення факторів ризику для безпеки дорожнього руху.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений приписами КУпАП. Надані суду докази дають підстави вважати, що дії відповідача були правомірними та вина позивача доводиться належним чином.

Враховуючи наведені вище обставини суд дійшов до висновку, що під час адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.,ст. 241-247,286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа: інспектор СРПП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Филь Павла Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.В. Середа