Справа № 200/734/22
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року Справа№200/734/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільнені у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

31 серпня 2018 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 186 позивача було виключено із списків особового складу частини.

Позивач зазначає, що станом на день його виключення із списків особового складу військової частини з ним не було проведено розрахунків щодо одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в момент звільнення, яка гарантована Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ.

Причиною не виплати такої допомоги слугувало те, що на момент його звільнення із лав Національної гвардії України календарна вислуга ОСОБА_1 становила 3 повних років, а за твердженням відповідача така допомога нараховується та виплачується при наявності 10 років календарної служби.

Позивач зазначає, що право на одержання одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не залежить від календарної вислуги, а виникає у випадку наявності в нього більше 10 років загальної вислуги (календарної та пільгової у сукупності).

Загальна вислуга позивача у Національній гвардії України становить більше 10 років, отже він мав право на одержання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивач звернувся із заявою до Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в момент звільнення, але відповідач відмовив йому у цьому у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 станом на час звільнення 3 років календарної вислуги замість необхідних для цього 10-ти років.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні такою, що порушує його права (а.с. 1-5).

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи це наступним.

Згідно п. 2 ст. 15 Закону України 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повній календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, […] одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до витягу з наказу від 31 серпня 2018 року № 186 позивач був звільнений з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 31 серпня 2018 року.

На момент звільнення мав вислугу років на військовій служби 3 роки 3 місяці 27 днів.

Враховуючи, що вислуга позивача на військовій службі у календарному обчисленні на момент звільнення складала менш ніж 10 років, позивач не набув права на отримання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Отже, відповідачем правомірно не було виплачено позивачу при звільненні одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України 2011-ХІІ (а.с. …).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року позовну заяву позивача залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків (а.с. 11).

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов та всі документи, що підтверджують заперечення проти позову (а.с. 24).

Ухвалою суду 3 червня 2022 року повторно запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України надати суду відзив на позов ОСОБА_1 та додані до нього на підтвердження зазначеного у відзиві документів (а.с. 27).

Ухвалою суду від 1 вересня 2022 року повторно запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 надати суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 та всі документи, що підтверджують заперечення проти позову (а.с. 34).

13 жовтня 2022 року до суду від відповідача надійшли відзив на позов та довідка (а.с. 38-42).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 19-22).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 , фактичне місцезнаходження станом на час розгляду справи: 39605, Полтавська область, м. Кременчук; є державною організацією (установою, закладом) та належним відповідачем у справі (а.с. 39, 43-44).

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 39, 41-42).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31 серпня 2018 року № 100 о/с відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2, пп. «й» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особового періоду) старшого солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ), старшого хіміка-розвідника 2-го відділення радіаційної та хімічної розвідки взводу радіаційного, хімічного та біологічного захисту, звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України без права носіння військової форми одягу та направлено його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31 серпня 2021 року (а.с. 6, 16).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31 серпня 2018 року № 186 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено старшого солдата ОСОБА_1 (Г-018625), старшого хіміка-розвідника 2-го відділення радіаційної та хімічної розвідки взводу радіаційного, хімічного та біологічного захисту, зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У наказі зазначено, що вислуга років на військовій службі станом на 31 серпня 2018 року складає у календарному обчисленні 3 роки 3 місяці 27 днів, у пільговому обчисленні 7 років 7 місяців 23 дні (а.с. 6-7, 16-17).

Суд зазначає, що вказаним наказом не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Згідно матеріалів справи одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення позивачу виплачена не була (а.с. 1-5, 8, 39).

19 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в який просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 8, 18).

Листом від 17 грудня 2021 року (вих. № 40/57/11-4444) за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 та начальника фінансового відділення (головного бухгалтера) позивачу повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінчення строку контракту, […] одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. На підставі того, що вислуга позивача на військовій службі у календарному обчисленні на момент звільнення з військової служби становила 3 роки 3 місяці 27 днів, то за таких умов позивач не набув права на отримання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, яке настає за наявності 10 і більше років вислуги на військовій служби у календарному обчисленні (а.с. 8).

У довідці відповідача № 1017 від 12 жовтня 2022 року за підписом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 та т.в.о. начальника фінансового відділення (головного бухгалтера) також зазначено, що вислуга ОСОБА_1 на військовій службі у календарному обчисленні на момент звільнення з військової служби становила 3 роки 3 місяці 27 днів, що не дає підстав для отримання одноразової грошової допомоги оскільки воно настає за наявності 10 і більше років вислуги на військовій служби у календарному обчисленні (а.с. 42).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) зазначений закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно абз. 1 п. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абз. 4 п. 2 цієї ж статті виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Абзацами 1 та 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату [...] Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням […].

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено, зокрема, що у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту […] одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Згідно з пунктом 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби, строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами) (далі - Порядок № 393).

Абзацами 1 - 4 п. 10 Порядку № 393 установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби у зв`язку із закінченням строку контракту за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з п.п. 1 і 2 цієї постанови (абз. 8 п. 10 Порядку № 393).

Отже, виходячи з аналізу приписів абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, абз. 2 п. 10 Порядку № 393 та п. 2 розділу ХХХІІ Порядку № 260, законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

У розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, звільнений з військової служби за закінченням контракту (крім військовослужбовців строкової військової служби), має право на виплату одноразової грошової допомоги за наявності вислуги 10 років і більше.

При цьому суд зазначає, що законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної або пільгової).

Верховний Суд у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 та від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17 зробив висновок, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту, такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

При цьому розмір такої допомоги для визначеної категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Як вбачається з наказу № 186 о/с від 31 серпня 2018 року, вислуга років позивача станом на 31 серпня 2018 року складає: календарна - 3 роки 3 місяці 27 днів, пільгова - 7 років 7 місяців 23 днів, всього - 10 років 11 місяців 20 днів (а.с. 6, 16, 41).

Враховуючи зазначене, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при його звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна