Справа № 640/17294/21
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Собківа Я.М., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві в якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 квітня 2020 року №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652, №0-2652.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 18 853,41 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 13 479,42 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 12 257,35 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 9 651,11 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 8 330,14 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 6 187,72 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1 980,71 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1 789,28 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1 343,81 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1 000,69 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 690,42 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 280,11 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 195,92 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2020 року №0-2652 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 137,71 грн.

Як вбачається із розрахунку податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті у зв`язку із тим, що позивач є власником таких нежитлових будівель та приміщень:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 12 257,35 грн);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 8 330,14 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 1 980,71 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 137,71 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 1 000,69 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 1 343,81 грн.);

- нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 в (№0-2652 у сумі 13 479,42 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 6 187,72 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 18 853,41 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 (№0-2652 у сумі 1 789,28 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 (№0-2652 у сумі 280,11 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_4 (№0-2652 у сумі 195,92 грн.);

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (№0-2652 у сумі 690,42 грн.);

- неможливо визначити адресу (№0-2652 у сумі 9 651,11 грн.).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є зокрема об`єкт нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування, у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, є загальна площа об`єкта нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України визначає, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Таким чином, фізичним особам нараховується податок для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у їх власності, за ставками, встановленими рішенням відповідної ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості, та на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 0,3%, зокрема, рішення відповідної ради про встановлення ставки податку на рівні 0,3% для тієї категорії нерухомого майна, що належить позивачу.

Так, суд встановив, що рішенням Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області від 21 червня 2018 року №342 «Про встановлення місцевих податків на 2019 рік» вирішено встановити у 2019 році на території Пулинської об`єднаної територіальної громади, зокрема податок на майно, який складається у тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додатки 1,2,3,4).

Як вбачається з додатку 3 до вказаного рішення на території Пулинської об`єднаної територіальної громади на 2019 рік встановлено ставки податку (% розміру мінімальної заробітної плати) за 1 кв. м бази оподаткування для об`єктів нежитлової нерухомості для фізичних осіб на рівні 0,01%, 0,3% та 0,5% в залежності від призначення будівель.

На думку позивача, до належного йому нерухомого майна слід застосовувати ставку податку рівні 0,01%, однак, відповідач застосував ставку 0,3%.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК БС), затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 визначено, зокрема клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства», який включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, вино купні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. (підкласи 1271.1-1271.9).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості відповідно до ДК 018-2000.

Однак, суд звертає увагу, що відповідач при нарахуванні суми податку не визначив, до якого класу будівель відносяться належні позивачу об`єкти нежитлової нерухомості, що знаходяться у селі Ясна Поляна Пулинського (Червоноармійського) району Житомирської області.

Із наявних у справі копій свідоцтв про право власності суд встановив, що позивачу належать зокрема такі об`єкти як тракторна майстерня, столярні майстерні, зернові сховища, пожежне депо, які можна віднести до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, з урахуванням чого, ставка оподаткування становить 0,01%.

У справі відсутні докази визначення відповідачем типу об`єкта оподаткування (будівлі сільськогосподарського призначення, гаражі, комори, склади тощо), що, в свою чергу, унеможливлює визначити підставу нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та визначити ставку податку, яка має застосовуватись при нарахування податкового зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Я.М.Собків

суддя В.В.Файдюк