Справа № 400/13012/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 р. № 400/13012/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач), в якому просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незарахуванні до стажу позивача, який надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021.

- Зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивача, який надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021.

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непризначенні та невиплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- Зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у непризначенні та невиплаті позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії. Позивач вказала на дотримання нею всіх необхідних умов для призначення та виплати їй відповідачем зазначеної грошової допомоги, а саме: набутя 30-річного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; факт роботи позивача станом на день досягнення пенсійного віку в закладі (установі) державної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", - Державній реабілітаційній установі "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Мрія" на посаді заступника директора з медичної частини завідувача медичним центром; неотримання будь-якого виду пенсії до дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

18.07.2021 позивач досягла пенсійного віку (60 років), що підтверджується даними паспорта про дату народження позивача.

21.09.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, що підтверджується змістом листа відповідача від 23.11.2021 № 14981-14923/М-02/8-1400/21 та копією рішення відповідача від 01.10.2021 №73.

01.10.2021 відповідач призначив позивачу з 19.07.2021 пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується копією рішення відповідача від 01.10.2021 №73.

Першу виплату призначеної позивачу 01.10.2021 пенсії за віком позивач отримала 24.11.2021, що підтверджується повідомленням позивачу від банківської установи, що виплачує пенсію, про зарахування коштів на її рахунок.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем будь-якої пенсії до дати призначення їй пенсії за віком.

Виплату позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV відповідач не проводив.

09.11.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання роз`яснень підстав непризначення та невиплати їй зазначеної допомоги.

Листом від 23.11.2021 № 14981-14923/М-02/8-1400/21 відповідач повідомив позивачу, що до її стажу, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зараховано 19 років 11 місяців 16 днів (за період з 01.08.1985 по 25.07.2005), але не враховано період роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021 на посадах директора Центру дитячої ортопедії та реабілітації, заступника директора з ортопедичної роботи, заступника директора з медичної частини завідувача службою медичної реабілітації, заступника директора з медичної частини завідувача медичним центром в Державному комплексі ранньої соціальної реабілітації дітей інвалідів (з 28.12.2006 - Державному комплексі соціальної реабілітації дітей інвалідів, з 14.08.2017 - Державній реабілітаційній установі "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Мрія"), оскільки зазначені заклади не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі Перелік № 909). У зв`язку з цим відповідач не визнав за позивачем право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Отже, спір між сторонами виник у зв`язку з непризначенням та невиплатою позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, яку позивач мотивує недостатністю у позивача спеціального стажу, що надає право на отримання такої допомоги. Зокрема, відповідач не врахував до спеціального стажу позивача період роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021.

Суд установив, що з 25.07.2005 позивач працює в Державній реабілітаційній установі "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Мрія" (далі Центр, попередні найменування цього закладу: Державний комплекс ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів, Державний комплекс соціальної реабілітації дітей інвалідів) на посадах директора Центру дитячої ортопедії та реабілітації, заступника директора з ортопедичної роботи, заступника директора з медичної частини завідувача службою медичної реабілітації, заступника директора з медичної частини завідувача медичним центром).

Також з 27.07.2005 позивач працює в Центрі на посаді лікаря-фізіотерапевта за сумісництвом. Зазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача.

Запису про звільнення з роботи в Центрі трудова книжка не містить. Отже, позивач працювала в Центрі станом на 30.06.2021 (кінцева дата періоду, не зарахованого відповідачем до спеціального стажу позивача) та станом на 18.07.2021 (дата досягнення позивачем пенсійного віку).

Суд дослідив копії Положень про Центр і встановив, що Центр є державною бюджетною установою і забезпечує проведення відповідно до потреб дитини комплексу заходів з ранньої, соціальної, фізичної, медичної, психолого-педагогічної, фізкультурно-спортивної реабілітації (абілітації) та професійної орієнтації.

До завдань Центру належить проведення медичної реабілітації, яка включає всі види відновного лікування, медичне спостереження, профілактичні заходи.

Суд дослідив паперову копію електронного доказу вебсторінки на вебсайті Центру щодо видів діяльності Медичного центру та установив, що медичний центр (посаду завідувача якого обіймає позивач) це структурний підрозділ Центру, який зосереджує свою роботу на наданні дітям послуг з медичної та фізичної реабілітації дітей з інвалідністю.

Суд дослідив копії посадової інструкції позивача і встановив, що заступник директора з медичної частини завідувач медичним центром здійснює поточне управління медичним центром, організовує і забезпечує здійснення заходів з медичної, фізичної, соціальної та психолого-педагогічної реабілітації, спрямованих на коригування порушень розвитку дітей з інвалідністю та дітей віком до 2-х років включно, які мають ризик отримати інвалідність (розділ 1 посадової інструкції).

Посаду завідувача медичним центром може обіймати лише лікар. Зокрема, до кваліфікаційних вимог (розділ 6) за обійманою позивачем посадою належить, серед іншого, повна вища освіта за напрямком підготовки "Педіатрія"; проходження інтернатури за однією із спеціальностей медичного профіля за спеціалізацією "Організація і управління охороною здоров`я"; наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності.

У розділі 8 посадової інструкції інструкції позивача зазначено, що сферою діяльності заступника директора з медичної частини завідувача медичним центром є забезпечення надання послуг з медичної реабілітації у державній реабілітаційній установі.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з п. "е" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, серед іншого, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Перелік № 909).

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

За ст. 1 Закону України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я", реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я або старіння у взаємодії з її середовищем.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", реабілітація осіб з інвалідністю - система медичних, психологічних, педагогічних, фізичних, професійних, трудових, фізкультурно-спортивних, соціально-побутових заходів, спрямованих на надання особам допомоги у відновленні та компенсації порушених або втрачених функцій організму для досягнення і підтримання соціальної та матеріальної незалежності, трудової адаптації та інтеграції в суспільство, а також забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації і медичними виробами.

Реабілітаційний заклад - установа, підприємство, заклад, у тому числі їх відділення, структурні підрозділи, незалежно від форми власності, що здійснює реабілітацію осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю відповідно до державних соціальних нормативів у сфері реабілітації.

Право на кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу є однією із складових права громадянина на охорону здоров`я (п. "д" ч. 1 ст. 6 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я").

Центри медико-соціальної реабілітації дітей віднесені до спеціалізованих лікарняних закладів (п. 1.1.3 п. 1 "Лікувально-профілактичні заклади" Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385.

Лікарняні заклади включені до Переліку № 909, так само, як і посади у цих закладах лікарі та середній медичний персонал - незалежно від найменування посад.

Отже, Центр, в якому позивач працювала у період з 26.07.2005 по 30.06.2021, належить до Переліку № 909, так само, як і посада, на якій працює позивач.

Період роботи у Центрі, не зарахований відповідачем до спеціального стажу позивача, з 26.07.2005 по 30.06.2021 становить 15 років 11 місяців 5 днів.

Для отримання спірної грошової допомоги необхідний стаж роботи на посадах, робота на яких надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тривалістю 30 років.

Відповідач зарахував до спеціального стажу позивача, що надає право на призначення спірної грошової допомоги, період роботи з 01.08.1985 по 25.07.2005, що становить 19 років 11 місяців 16 днів.

Період з 26.07.2005 по 30.06.2021 тривалістю 15 років 11 місяців 5 днів сумарно із стажем, який визнається відповідачем (19 років 11 місяців 16 днів) становить більш як 30 років, що є достатнім для отримання спірної грошової допомоги.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Суд погоджується з доводами позивача про наявність всіх необхідних умов для призначення та виплати їй грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, а саме:

- у позивача наявний 30-річний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала в закладі (установі) державної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", - Державній реабілітаційній установі "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Мрія" на посаді заступника директора з медичної частини завідувача медичним центром;

- до дати призначення позивачу пенсії за віком позивач не отримувала будь-якої пенсії.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач доводів позивача не заперечив і не спростував. Натомість позивач належними і допустимими доказами довела наявність у неї права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 908 грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви до адміністративного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159), яка полягає у незарахуванні до стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), який надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) зарахувати до стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), який надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 26.07.2005 по 30.06.2021.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159), яка полягає у непризначенні та невиплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М. Мельник