Справа № 420/9418/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9418/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косюти Василя Ігоровича, щодо не вжиття заходів передбачених ч. 1. ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (із змінами та доповненнями) допущену при повторному відкритті виконавчого провадження №64842995;

визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо порушення вимог ОСОБА_2 ч. 1 ст. 18; ч.1 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ(із змінами та доповненнями), яка полягає у не вчиненні виконавчих дій при повторному відкритті виконавчого провадження №64842995.

В обґрунтування вимог представник позивач зазначив, що 19.10.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Василю Косюті прийнято постанову про відновлення закритого виконавчого провадження за №64842995, про що повідомлено позивача 20.10.2021 року.

Позивач також зазначає, що на його заяви до відповідача щодо вчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» отримував від відповідача листи, з яких вбачається, що останнім не вчиняються дії направлені на досягнення реального виконання рішення суду.

В адміністративному позові позивач вказує, що згідно інформації про виконавче провадження останні дії, які вчинив старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Василь Косюта це винесення постанови: Про відновлення виконавчого провадження. Будь-яких інших виконавчих дій станом 01.07.2022 року не зроблено.

Представник відповідача зазначає, що 19 жовтня 2021 року державним виконавцем відділу в порядку статті 41 Закону винесено постанову про відновлення зазначеного провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження.

18 січня 2022 року на адресу відділу надійшов лист Головного управління МВС України в Одеській області №14/1-9 від 12.01.2021 яким повідомлено, що в результаті перерахунку виявлено, що ОСОБА_1 , була зайво нарахована індексація у сумі 1115 грн. 17 коп. У зв`язку з чим, листом від 21.04.2021 за вих. № 14/Л-137 ОСОБА_1 запропоновано у добровільному порядку повернути зазначену суму переплати.

24 січня 2022 року до відділу надійшло клопотання від представника Головного управління МВС України в Одеській області №40/26 від 21.01.2022 року. У даному клопотанні представник боржника просить направити на адресу ГУМВС України в Одеській області засвідчені належним чином документи, на підставі яких було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 648442995 від 18.08.2021 року та відновлено дане виконавче провадження.

11 лютого 2022 року на адресу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області повторно направлено копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження № 64842995.

07.07.2022 на адресу відділу надійшла заява від представника Ліквідаціної комісії Головного управління МВС України в Одеській області №40/143 від 29.06.2022, якою повідомлено, що з 29.06.2022 представник ГУ МВС звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з метою оскарження постанови про результати перевірки виконавчого провадження №64842995 від 19.10.2021, якою було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №64842995 та фактично поновлено виконавче провадження. Також у даній заяві представник боржника просить утримати від здійснення виконавчих дій по виконавчому провадження №64842995 до моменту вирішення адміністративної справи № 420/8890/22 в Одеському адміністративному суді.

У зв`язку з чим, станом на теперішній час, виконавчі дії у ВП №64842995 починаючи з моменту повідомлення відкриття провадження по адміністративній справі №420/8890/22 не вчиняються до моменту вирішення вищезазначеної справи в Одеському окружному адміністративному суді.

На переконання представника відповідача, з вищезазначених обставин виконавчого провадження №64842995, будь-яка бездіяльність державного виконавця відсутня.

Ухвалою суду від 13.07.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Також ухвалою суду від 13.07.2022 року витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №64842995.

В судовому засіданні 20.09.2022 року учасники справи участі не приймали, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без участі позивача.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що у цій справі відсутні потреба у заслуховуванні свідків чи експерта, участь представників сторін у судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, з огляду на той факт, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових справ, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 07.10.2022 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

16.03.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява ОСОБА_1 від 12.03.2021 року про примусове виконання рішення, в якій позивач просив прийняти до виконання виконавчий лист №420/4526/20 від 20 січня 2021 року, виданий Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління МВС України в Одеській області здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, у період з 01 листопада 2006 року по 26 серпня 2015 року, а також виплатити суму перерахованої індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64842995. Боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення.

07.04.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява боржника від 07.04.2021 року №40/195.

В заяві повідомлено про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4526/20.

14.06.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява ОСОБА_1 про залучення експерта.

Відділом примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено позивача листом від 09.07.2021 року №10.03-13231 про те, що зі змісту листа боржника від 07.04.2021 року ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області вбачається виконання виконавчого листа, виданого по справі №420/4526/20 Одеським окружним адміністративним судом, а саме проведено перерахунок виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення.

Також в листі зазначено, що при примусовому виконання рішення немайнового характеру державний виконавець позбавлений можливості призначити експерта, оскільки алгоритм дій виконавця під час виконання рішень вищевказаної категорії чітко регламентований приписами статті 63 Закону.

18.08.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №64842995.

04.10.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження.

За результатом перевірки виконавчого провадження в.о. начальника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановлено скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №64842995 від 18.08.2021 року, про що прийнято постанову від 19.10.2021 року.

Пунктом 2 постанови від 19.10.2021 року постановлено старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 забезпечити проведення виконавчих дій у відповідності до вимог чинного законодавства.

19.10.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження, про що повідомлено стягувача листом від 20.10.2021 №10.03-19790.

14.12.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 13.12.2021 №40/566, в якому боржник просив направити на адресу ГУМВС України в Одеській області засвідчену належним чином постанову про відновлення виконавчого провадження №64842995, а також документів на підставі яких скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2021 року №64842995.

21.12.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено вимогу №10.03-25453 щодо повідомлення про стан виконання вимог виконавчого листа, виданого по адміністративній справі №420/4526/20, Одеськім окружним адміністративним судом 15.02.2021.

Пунктом 3 вимоги зазначено надати відповідь на адресу відділу в 3-денний строк з дня отримання цієї вимоги.

20.01.2022 року на адресу відповідача надійшов лист боржника від 12.01.2022 року №14/1-9, в якому зазначено, що на виконання вимог постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/4526/20 ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області проведено перерахунок індексації у період з 01 листопада 2006 року по 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 у відповідності до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, чинним протягом 2006-2015 року для нарахування індексації грошових доходів населення у тому числі особам рядового і начальницького складу. В результаті перерахунку виявлено, що ОСОБА_1 була зайво нарахована індексація у сумі 1115 грн. 17 коп. У зв`язку з чим листом від 21.04.2021 р. за вих. № 14/Л-137 йому пропоновано у добровільному порядку повернути зазначену суму переплати.

Додатково повідомлено, що індексація особам рядового і начальницького складу ОВС, почала виплачуватися у 2007 році, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 913 «Про внесення змін до Порядку проведення індексацій грошових доходів населення».

Також, 24.01.2022 року боржником до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) подано клопотання від 21.01.2022 року №40/26 про направлення на адресу ГУМВС України в Одеській області засвідчені належним чином документи на підставі яких було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №64842995 від 18.08.2021 року та відновлено дане виконавче провадження.

11.02.2022 року до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства надійшла (м. Одеса) заява ОСОБА_1 про надання інформації про рух виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №420/4526/20.

Листом від 11.02.2022 року Відділ примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства повідомив позивача, зокрема, про те, що подальше виконання рішення буде проведено у відповідності до вимог Закону після отримання з Головного управління МВС України в Одеській області відповіді на постанову про результати перевірки зазначеного виконавчого провадження.

16.02.2022 року до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства надійшла заява ОСОБА_1 , в якій стягувач просив:

1. Скласти відповідний акт про невиконання рішення суду та накласти штрафи на боржника - ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія (65014, вул. Єврейська, 12, м. Одеса, ) у виконавчому провадженні №64842995 у зв`язку із порушенням боржником письмової вимоги державного виконавця від 21.12.2021р. щодо:

- не повідомлення державного виконавця про стан виконання вимог виконавчого листа, виданого по адміністративні справі № 420/4526/20, Одеським окружним адміністративним судом 15.02.2021;

- не направлення на адресу відділу копії документів, що підтверджують повне та фактичне виконання вимог вищевказаного виконавчого документа;

- порушення 3-денного строку надання відповіді державному виконавцю;

- не подання відомостей про доходи і майновий стан боржника;

- невиконання рішення суду з неповажних причин;

Окремо звернуто увагу державного виконавця, що вище описано п`ять самостійних склади адміністративних правопорушень, що обумовлює винесення п`яти окремих постанов.

Надіслати ОСОБА_1 , як стороні виконавчого провадження належним чином завірені копії:

постанов про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 КУпАП;

актів про невиконання рішення суду;

відомостей на підтвердження правомірності або неправомірності представників боржника;

застосувати до боржника - ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія (65014, вул. Єврейська, 12, м. Одеса, ) заходи примусового характеру.

30.06.2022 року до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства надійшла заява ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Одеській області від 29.06.2022 року №40/143, в якій повідомлено що 29.06.2022 року представник Головного управління звернувся до Одеського окружного адміністративного суду, з метою оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження та просить утриматись від здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №64842995 до моменту вирішення адміністративної справи №420/8890/22 в Одеському окружному адміністративному суді.

Листом від 01.07.2022 року №6763 відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 16.02.2022 року повідомив стягувача про те, що притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання вимог державного виконавця можливе тоді, коли особа являється боржником у виконавчому провадженні та вчиняє або утримується від вчинення чітко визначених дій, які в свою чергу Законом віднесені до обов`язків боржника (закріплені у статті 19 Закону) під час виконання рішень саме майнового характеру. Таким чином, накладення адміністративного стягнення можливе лише за таких умов, коли боржник у рамках виконання рішень майнового характеру не виконує покладені на нього обов`язки.

Що стосується несвоєчасного надання відповіді на вимогу виконавця зазначено, що Законом не передбачена відповідальність за не подання або несвоєчасне подання інформації на вимогу виконавця під час виконання рішень немайнового характеру. Безумовною підставою для накладення на боржника штрафу відповідно до Закону є встановлення виконавцем факту невиконання рішення суду без поважних причин

З огляду на вищевикладене зазначено, що подальше виконання рішення буде проведено у відповідності до вимог Закону, після отримання від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відповіді на постанову про результати перевірки зазначеного виконавчого провадження.

Листом від 18.07.2022 року №03.01-7584 відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 30.06.2022 року повідомив стягувача, зокрема, про те, що 07 липня 2022 року на адресу відділу надійшла заява від представника Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області №40/143 від 29.06.2022 року, якою повідомлено, що 29.06.2022 року представник Головного управління звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з метою оскарження постанови про результати перевірки виконавчого провадження №64842995 від 19 10.2021 року, якою було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №64842995 та фактично поновлено виконавче провадження. Також у даній заяві представник боржника просить утриматись від здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №64842995 до моменту вирішення адміністративної справи №420/8890/22 в Одеському окружному адміністративному суді.

З урахуванням вищевикладеного зазначено, що подальше примусове виконання рішення буде проведено у відповідності до вимог Закону, після ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення у справі №420/8890/22.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Так, відповідно до постанови від 19.10.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження.

Пунктом 3 вимоги зазначено надати відповідь на адресу відділу в 3-денний строк з дня отримання цієї вимоги.

При цьому докази направлення вказаної постанови на адресу ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Права виконавця закріплено в ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, позивач в адміністративному позові вказує на те, що старшим державним виконавцем вчинено бездіяльність, яка полягає у не вжитті заходів, передбачених п.п. 14, 18, 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме:

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні;

вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Також, позивач вказує, що в разі невиконання законних вимог державного виконавця, щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, а також неявки без поважних причин за викликом старшого державного виконавця, останній має право вирішити питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відповідача перебуває рішення немайнового характеру.

Порядок виконання рішень немайнового характеру врегульовано в розділі VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вже встановлено судом постановою державного виконавця від 19.10.2021 року відновлено виконавче провадження №64842995.

Вимога про повідомлення стану виконання вимог виконавчого листа, виданого по адміністративній справі №420/4526/20, Одеським окружним адміністративним судом 15.02.2021 складена 21.12.2021.

Тобто, в період з 30.10.2021 року по 21.12.2021 року державним виконавцем не вчинено жодних заходів щодо примусового виконання рішення.

Таким чином, позивач обґрунтовано зазначив, що державним виконавцем не проведено перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, отримавши від боржника лист від 12.01.2022 року №14/1-9, в якому йдеться про виконання боржником рішення, державним виконавцем також не прийнято жодного рішення, а також не вчинялись дії направлені на забезпечення виконання рішення, у з разі якщо державний виконавець дійшов висновку про те, що рішення не виконано.

При цьому, суд вважає необґрунтованими покликання представника відповідача на те, що виконавцем правомірно не вчиняються дії щодо забезпечення виконання рішення з огляду на те, що боржником оскаржується постанова від 19.10.2021 року, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2021 року.

Суд з цього приводу зазначає, що оскарження зазначеної постанови не зупиняє дію рішення, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Разом з тим, Закон України «Про виконавче провадження» не містить положень, відповідно до яких виконавець має право/повноваження утримуватись від вчинення виконавчих дій за заявою сторони виконавчого провадження.

Таким чином, станом на момент подання даного адміністративного позову на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства перебуває виконавче провадження №64842995, з виконання виконавчого листа №420/4526/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 15.02.2021 року, виконавчі дії в якому державним виконавцем не вчиняються.

В свою чергу, суд враховує, що ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» містить перелік заходів, які має право вчиняти державний виконавець задля забезпечення виконання рішення.

Зазначаючи в адміністративному позові саме на пункти 14, 18, 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» позивачем не доведено, яким чином застосування саме зазначених заходів могло призвести до виконання рішення.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права, зокрема в постанові від 01.10.2019 року у справі №910/3907/18.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду - це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

В даному випадку позивач звернувся до суду з метою захисту його права на отримання індексації грошового забезпечення на підставі рішення суду, яке є обов`язковим для виконання.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права.

Поновлення прав позивача буде ефективним виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову, а саме:

визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косюти Василя Ігоровича, щодо не вжиття заходів передбачених ч. 1. ст. 18, ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (із змінами та доповненнями) допущену при повторному відкритті виконавчого провадження №64842995.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косюти Василя Ігоровича, щодо не вжиття заходів передбачених ч. 1. ст. 18, ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (із змінами та доповненнями) допущену при повторному відкритті виконавчого провадження №64842995.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091)

Суддя П.П. Марин