Справа № 360/8400/21
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2022 року Справа № 360/8400/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом представника позивача Пересадька Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі-відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області далі-відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.09.2021 № 13 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи у колгоспі ім. Леніна починаючи з 01.09.1983 і по 27.06.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 щодо призначення пенсії за віком відповідно до діючого законодавства України, щодо пенсійного забезпечення та здійснити нарахування і виплату пенсії починаючи з 17.09.2021.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 17.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до Управління обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вік позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії склав 60 років. Для обчислення і у подальшому призначення їй пенсії надала усі адміністративний суд необхідні документа, що вимагалися спеціалістами, у тому числі трудову книжку, що підтверджує наявний стаж роботи.

Таким чином позивач здобула право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням відповідача від 24.09.2021 № 13 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу, який повинен складати 27 років, також відповідач послався на неповноту і недійсність наданих позивачем уточнюючих довідок про умови праці і наявний стаж, так як дані документи були видані окупаційною владою на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює зарахування страхового стажу роботи у колгоспі у період з 01.09.1983 по 27.06.1992, оскільки дані періоди роботи потребують уточнення.

Відповідно до рішення відповідача від 24.09.2021 відповідачем визнається факт наявності стажу роботи позивача 24 роки 06 місяців 25 днів та не враховано в страховий стаж роботи періоди роботи у колгоспі з 01.09.1983 по 27.06.1992, тобто приблизно 8 років 10 місяців.

Таким чином страховий стаж позивачки складає понад 33 років.

З вказаним рішенням позивач не погоджується.

Відповідач 1 заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

06.08.2021 позивач звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком та надав наступні документи:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 28.06.1997;

- паспорт НОМЕР_1 ;

- диплом НОМЕР_2 ;

- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 934-4735 від 15.12.2014;

- довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №

;

- свідоцтво про народження НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_5 ;

- свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 ;

- трудову книжку № НОМЕР_7 від 09.09.1983 року заповнення;

- трудову книжку НОМЕР_8 від 01.09.1978 року заповнення.

У зв`язку з технічною помилкою, яка виникла до звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком від 06.08.2021, вказана заява була сформована за формою № 10 - 17.09.2021, після усунення технічної помилки.

Заява про призначення пенсії за віком від 06.08.2021 (17.09.2021) та надані документи позивачем, опрацьовувались за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів та після автоматичного розподілу потрапили до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 06.08.2021 (17.09.2021) та наданих ним документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення від 24.09.2021 № 13 про відмову у призначені пенсії позивачу відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), яке надіслано було позивачу листом Управління від28.09.2021 № 1200-0214-8/39705.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно абзацу другого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії від 24.09.2021 № 13 страховий стаж позивача складає 24 роки 06 місяців 25 днів.

За результатами розгляду доданих до заяви про призначення пенсії від 06.08.2021(17.09.2021) документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області до страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі з 01.09.1983 по 27.06.1992.

Для зарахування вищезазначених періодів роботи в страховий стаж необхідно надати довідку про періоди роботи, кількість відпрацьованих вихододнів та установлений мінімум, а також довідку про перейменування колгоспу.

Відповідач 2 заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Позивачка 17.09.2021 звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою на призначення пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії позивачці від 24.09.2021, не враховано в страховий стаж роботи періоди роботи у колгоспі з 01.09.1983 по 27.06.1992.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії головне управління керувалось Законом № 1058, в редакції Закону № 2148, який на той час був чинним і регулював спірні правовідносини, тому головне управління не діяло всупереч закону та не прийняв оскаржуване рішення за відсутності до цього передбачених законом підстав.

Таким чином, у головного управління був відсутній вибір між більш чи менш сприятливим для позивача законом, оскільки спірні правовідносини на час їх виникнення регулював один Закон (№ 1058), так як висновки Конституційного Суду України у рішенні від 23.01.2020№1-р/2020 стосувались змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 до Закону №1788, який станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин не діяв і головним управлінням під час прийняття рішення не застосовувався.

Ухвалою суду від 24.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 10.02.2022 продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21.02.2022 залучено в якості співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Дослідив матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання: АДРЕСА_1 .

06.08.2021 позивачка звернулася до Управління обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала наступні документи:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 28.06.1997;

- паспорт НОМЕР_1 ;

- диплом НОМЕР_2 ;

- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 934-4735 від 15.12.2014;

- довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_5 ;

- свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 ;

- трудову книжку № НОМЕР_7 від 09.09.1983 заповнення;

- трудову книжку НОМЕР_8 від 01.09.1978 заповнення.

У зв`язку з технічною помилкою, яка виникла до звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком від 06.08.2021, вказана заява була сформована за формою № 10 - 17.09.2021, після усунення технічної помилки.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №13 від 24.09.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано період стажу роботи в колгоспі з 01.09.1983 по 27.06.1992, оскільки дані періоди роботи потребують уточнення. Для зарахування вищезазначених періодів роботи в страховий стаж необхідно надати довідки про періоди роботи, кількість відпрацьованих вихододнів та установлений мінімум, а також довідку про перейменування колгоспу. Необхідний страховий стаж за статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 27 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 06 місяців 25 днів. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 матиме в 63 року, тобто з 22.02.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058).

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 № 159/4178/16-а.

Водночас, відповідно до пункту 1 Порядку видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі Порядок № 310), основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 310 трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку № 310).

Згідно пункту 6 Порядку № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно частини другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З аналізу наведеної норми вбачається, що у разі виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві за відповідний рік або невиконання мінімуму трудової участі з поважних причин, зарахуванню до трудового стажу колгоспника підлягає повний календарний рік, за який виконано відповідний мінімум трудової участі або визнано його не виконання таким, що відбулось з поважних причин.

Дослідженням трудової книжки колгоспника, що належить позивачу, в межах спірних періодів роботи, що розглядаються, встановлено, що позивач працював у колгоспі імені Леніна з 01.09.1983 по 07.04.2000, при цьому позивач:

- за 1983 рік відпрацювала 102 дні, при встановленому мінімумі 150 трудоднів (причина невиконання річного мінімуму знов прибувша);

- за 1984 рік відпрацювала 307 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 150 трудоднів;

- за 1984 рік - відпрацювала 305 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 150 трудоднів;

- за 1985 рік - відпрацювала 305 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 150 трудоднів;

- за 1986 рік - відпрацювала 280 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 150 трудоднів;

- за 1987 рік - відпрацювала 295 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 150 трудоднів;

- за 1988 рік - відпрацювала 51 трудоднів, при встановленому мінімумі 150 трудоднів (причина невиконання річного мінімуму декретна відпустка);

- за 1989 рік - відпрацювала 269 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 260 трудоднів;

- за 1990 рік - відпрацювала 283 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 260 трудоднів;

- за 1991 рік відпрацювала 297 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 260 трудоднів;

- за 1992 рік відпрацювала 309 трудоднів за рік, при встановленому мінімумі 260 трудоднів;

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці колгоспника про роботу позивача у вказані періоди містять всі необхідні відомості про роботу позивача в колгоспі імені Леніна та про виконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів за вказані періоди, а тому відповідач 2 повинен був зарахувати вказані періоди до страхового стажу позивача.

Посилання відповідача 2 на відсутність довідки про перейменування колгоспу, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке, що в трудовій книжці є запис про перейменування колгоспу імені Леніна в сількогосподарське підприємство імені Леніна.

Разом з тим, частиною 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідні положення кореспондуються і в Законі № 1788.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

На підставі викладеного, у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області були відсутні правові підстави щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи в колгоспі з 01.09.1983 по 27.06.1992 повністю за календарні роки.

З урахуванням наведеного та за наявності в матеріалах справи належних доказів, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення № 13 від 24.09.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправно та у позивача з урахування ст. 26 зазначеного Закону наявний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Згідно частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи, що заява позивача про призначення пенсії надіслана на розгляд за принципом екстериторіальності та була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, за результатами розгляду цієї заяви оскаржуване рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту порушеного права позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 вересня 2021 року №13 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 06.08.2021, зарахувавши до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи у колгоспі ім. Леніна з 01.09.1983 по 27.06.1992.

Отже, виходячи з системного аналізу вимог законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Ухвалою суду від 24 грудня 2022 року позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 908,00 грн до ухвалення судового рішення у даній справі.

Зважаючи, що позов підлягає задоволенню лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту його порушених прав, а також, що даний спір виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ в Сумській області, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань саме ГУПФУ в Сумській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача Пересадька Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії № 13 від 24.09.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області ( місцезнаходження:40030, Сумська обл., місто Суми, вул. Пушкіна, будинок 1) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 06.08.2021, зарахувавши до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи у колгоспі ім. Леніна з 01.09.1983 по 27.06.1992.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова