Справа № 569/13732/22
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20 вересня 2022 року звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року датою першої реєстрації транспортного засобу марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 вказано 28 грудня 2015 року. Дані обставини підтверджуються відповідачем у постанові в справі про порушення митних правил № 0005/20400/22. Інших документів та відомостей про дату реєстрації транспортних засобів у його розпорядженні не було, тому для проведення митного оформлення транспортного засобу він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а відтак, вважає, що в його діях відсутній умисність та вина, і як наслідок склад правопорушення. Просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року позовну заяву було залишено без руху із наданням десятиденного терміну для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали позивачем.

23 вересня 2022 року позивачем було подано заяву із виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 26 версеня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задоволити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, просить у позові відмовити.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 15 червня 2022 року в.о. начальника Рівненської митниці Держмитслужби України Пригарським Романом Петровичем було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0005/20400/22, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 837 579 грн. 90 коп.

Згідно оскаржуваної постанови, встановлено що вантажний автомобіль марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 на момент подання електронної митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA204020/2020/253716 від 10 листопада 2020 року був у використанні, та використовувався до ввезення на митну територію України строком від п`яти до восьми років, чим порушено пп. 215.3.5-2, п. 215.3 ст. 215 ПК України. Таким чином ОСОБА_1 , вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів шляхом подання митному органу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року, в якому зазначено дату початку використання (першої реєстрації) транспортного засобу марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 - від 28 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, за диспозицією ст. 485 МК України, відповідальність настає, за подання в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

Порядок переміщення транспортних засобів через митний контроль врегульовано Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими Наказом Державної митної служби України 17.11.2005 № 1118 (далі - Правила № 1118).

Пунктом 7 Правил № 1118, передбачено, що власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає серед інших документів оригінали та ксерокопії: документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційні (технічних) документи на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 , особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «Бразерс Плюс» в Поліську митницю Дежмитслужби було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA204020/2020/253716 від 10 листопада 2020 року з метою проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг на митній території України вантажного автомобіля марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що під час здійснення митного оформлення автомобіля даного транспортного засобу декларант надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року, в якому зазначено дату початку використання (першої реєстрації) транспортного засобу - 28 грудня 2015 року.

Згідно п. 8 Правил № 1118, визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після і липня поточного календарного року.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведениху табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17- значному ідентифікаційному номері Разом з тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ.

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати і січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати і липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати і січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ. визначена в реєстраційних документах, які видані уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року датою першої реєстрації транспортного засобу марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 вказано 28 грудня 2015 року. Дані обставини підтверджуються відповідачем у постанові в справі про порушення митних правил № 0005/20400/22.

Інших документів, котрі б давали декларанту об`єктивні підстави вказати іншу дату першої реєстрації транспортного засобу на день митного оформлення не було.

Як вбачається зі змісту постанови головним аргументом щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил став лист від TOB «МАН Трак енд Бас Юкрейн» № 26 від 16 квітня 2021 року про те, що дата першої реєстрації транспортного засобу марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 - 22 червня 2015 року, календарний рік виготовлення 2015.

Проте, суд вважає, що зазначені у листі відомості є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів, рік виготовлення, а також об`єми і типи двигунів, технічні характеристики, інші відомості про транспортні засоби, можуть бути визначені при наявності технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

Відповідно до п. 8 Правил 1118, за наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян Міністерства юстиції України.

Жодних інших доказів, окрім листа від TOB «МАН Трак енд Бас Юкрейн» № 26 від 16 квітня 2021 року, які б підтверджували обставини на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення митних правил відповідач у постанові не зазначає.

З наведеного слідує, що при здійсненні митного оформлення автомобіля позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів за розмитнення зазначеного вище автомобіля.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про порушення позивачем митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, не встановив і не довів належними доказами наявності саме в діях позивача складу зазначеного порушення і наявності його вини.

Позивачем не вчинено жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб`єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб`єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що суб`єктивною стороною даного правопорушення має бути лише умисел, який спрямований на ухилення чи зменшення сплати митних платежів, суд вважає, що у відповідача були відсутні належні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд вважає, що контролюючим органом при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України не було враховано обставини, що мають значення для прийняття постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а також не було досліджено об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею Митного кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Як слідує з постанови в справі про порушення митних правил Рівненською митницею Держмитслужби 06 вересня 2021 року за вхідним номером № 3045/8.6-41 отримано лист Управління Служби безпеки України в Рівненській області, у якому містилася інформація від ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» про рік виготовлення, дату першої реєстрації транспортного засобу марки «MAN», модель «TGM 18.250», ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 .

З цього слідує, що датою виявлення порушення ОСОБА_1 , митних правил є 06 вересня 2021 року.

Разом з тим, постанова Рівненської митниці Держмитслужби у справі № 0005/20400/22 про порушення митних правил була винесена лише 15 червня 2022 року, тобто з пропущенням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно п. 7 ч. і ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку: з відсутність події і складу адміністративного правопорушення; із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд якадміністративний має право: і) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; г) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Виносячи оскаржувану постанову, орган доходів і зборів мав би дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи в сукупності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України, оскільки він не вчиняв жодних дій і у нього не було жодного умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а рішення про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 286 КАС України визначений перелік рішень, які за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право ухвалити і даною нормою не передбачено визнання судом протиправною постанову суб`єкта владних повноважень, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги у визнанні протиправною постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Із оскаржуваної постанови встановлено, що вона винесена 15 червня 2022 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач не отримував дану постанову від відповідача і дізнався про дане рішення 13 вересня 2022 року.

Відповідач не надав суду жодних доказів, котрі б спростували дані доводи позивача, не надав доказів, що дана постанова дійсно була надіслана позивачу та він її отримав, або дізнався про її зміст у інший спосіб.

Оскільки позивач не знав про наявність даної постанови і дізнався про неї лише 13 вересня 2022 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у Рівненському відділі виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що не спростовано жодними доказами відповідача, а тому суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, котрий відповідно до ст. 121 КАС України слід поновити.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови задоволити частково.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0005/20400/22 від 15 червня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Кучина Н.Г.