Справа № 200/8492/21
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 200/8492/21

адміністративне провадження № К/990/25861/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод «Діалог» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2021, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 08.06.2021 № 6399/05-99-07-12, яким ТОВ «Завод «Діалог» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 327 546, 00 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 81 886, 50 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 08.06.2021 № 6400/05-99-07-12, яким ТОВ «Завод «Діалог» встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 156 834, 00 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь ТОВ «Завод «Діалог» судовий збір у розмірі 8494,00 грн.

23.09.2022 ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

В обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження ГУ ДПС вказало на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», без врахування висновків Верховного Суду у постановах від 23.04.2021у справі №200/7209/19-а та від 20.05.2021 у справі №826/16627/18. Також відповідач у касаційній скарзі посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права (частини четвертої статті 9 КАС) та неврахування висновку Верховного Суду в постанові від 16.06.2020 у справі № 826/14366/17 (щодо обов`язку суду вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та

витребування доказів з власної ініціативи).

Висновок Верховного Суду у постанові від 23.04.2021 (справа №200/7209/19-а), на який посилається ГУ ДПС, як на приклад іншого правозастосування, яке не було враховано судами першої і апеляційної інстанцій у справі №200/8492/21, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товару (послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

У постанові від 20.05.2021 (справа №826/16627/18) Верховний Суд виснував, що у випадку не з`ясування платником податків повноважень у представника контрагента щодо укладення угоди, здійснення господарської операції та оформлення первинних документів, така поведінка може свідчити про наявність умислу на безпідставне одержання податкової вигоди та тягнути за собою ризик настання негативних наслідків для такого платника, зокрема - неврахування для цілей податкового обліку господарських операцій, документи щодо яких оформлені з порушенням чинного законодавства. Формально оформлені (складені) первинні документи та/або сплата грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання товару (послуг). Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Суди першої та апеляційної інстанцій у справі №200/8492/21 встановили, що між ТОВ «Завод «Діалог»» та ТОВ «ТЕАС ПЛЮС» укладено договір поставки № 04/01-2 від 04.01.2021, предметом якого були виливки мідні ТУ У 24.4-:2019 (кількість товару -10,530 т, вартість - 2906 280,00 грн, в тому числі ПДВ 484 380, 00 грн). На підтвердження здійснення операції з поставки складено рахунок-фактуру від 13.01.2021 № СФ 0113/01, видаткову накладну № РН-0113/01 від 13.01.2021. Перевезення товару за вказаним договором здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної № 13/1 від 13.01.2021 (перевізник ФОП ОСОБА_1 ). Оплата за перевезення підтверджена рахунком на оплату №2 від 13.01.2021, а також квитанцією від 12.03.2021. Сплата ціни за виливки в розмірі 2906280,00 грн підтверджена платіжними дорученнями № 314 та № 315 від 28.01.2021, а також випискою АТ КБ «ПриватБанк» по банківському рахунку позивача. Якість товару підтверджена сертифікатом якості № 0113/01 від 13.01.2021. ТОВ «ТЕАС ПЛЮС» складено податкову накладну від 13.01.2021 № 4 на обсяг постачання в сумі 2 421 900,00 грн та ПДВ 484 380,00 грн, яку у подальшому зареєструвало у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Всі ці документи містяться в матеріалах справи та були надані до перевірки.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Нормою абзацу другого пункту 4 частини другої статті 330 КАС передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Фактично доводи ГУ ДПС, викладені в касаційній скарзі, стосуються оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі. Так, відповідач зазначає на недоліки в оформленні документів (видаткової накладної, сертифікату якості, товарно-транспортної накладної), наданих позивачем на підтвердження операції з придбання товару у ТОВ «ТЕАС ПЛЮС», які, на думку контролюючого органу, можуть свідчити про відсутність господарської операції, що, однак, не було враховано судами попередніх інстанцій при встановленні обставин у справі.

Однак, відповідно до частини другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №560/168/1926 Судом відхиляються, оскільки інформація про таку справу відсутня як в Єдиному державному реєстрі судових рішень, так і в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко