Справа № 420/11206/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 05.07.2022 року №464, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського районного відділу поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.07.2022 року №669о/с, в якому міститься інформація про звільнення ОСОБА_1 з посади дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського районного відділу поліції, який є похідним від наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 05.07.2022 року №464;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області на посаді дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського районного відділу поліції з 08 липня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 08 липня 2022 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на службі із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 4215,75 гри. (чотири тисячі двісті п`ятнадцять гривень 75 коп.) з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він не погоджується із оскаржуваним наказами та вважає їх протиправними, оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу органи поліції.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

05.09.2022 року на електрону адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що оскаржувані накази є законним та обґрунтованим, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України на посаді дільничного офіцеру поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу Національної поліції України від 07.04.2022 року №239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» поліцейським ГУНП в Херсонській області, які перебувають поза місцем несення служби було наказано прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік. Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 09.05.2022 року №44, зокрема, позивач обліковується та несе службу у Дніпропетровській області.

Як вбачається з Висновку службового розслідування від 05.07.2022 року, 27.06.2022 року до УГІ ГУНП в Херсонській області надійшла інформація про те, що 26.06.2022 року о 20 год. 26 хв. екіпажем ППП у м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області біля будинку 27 по проспекту Металургів в м.Кривій Ріг Дніпропетровської області за порушення вимог пп. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, а саме проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням дільничного офіцеру поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою у цивільному одязі без вогнепальної зброї та спеціальних засобів.

Як вбачається з рапорту поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 ППП у м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області В. Полікарпова, долученого до матеріалів службового розслідування, під час спілкування поліцейських полку патрульної поліції з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, а саме: різкий запах з порожні рота, порушення мови та порушення координації рухів (нестійка хода).

При цьому працівниками ППП у м.Кривий Ріг було запропоновано лейтенанту поліції ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння у КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, на що останній погодився.

Відповідно до висновку №1392 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, складеного КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» 26.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 22 години 35 хвилин 26.06.2022 року перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також 26.06.2022 року працівниками ППП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області було складено протокол серії ААД №230750 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та винесено постанову серії БАА №480058 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

18.07.2022 року позивач через свого представника звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом в адміністративній справі №214/3347/22, в якій ОСОБА_1 оскаржувалась постанова БАА №480058 поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патпрульної поліції Полікарпова В.П. про притягнення позивача к адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. 06 жовтня 2022 року представник позивача подав клопотання про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відмовою від позову на підставі п.2 ч.1 ст.238 КАС України. Провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 27.06.2022 року №314 було призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування, а наказом ГУНП в Херсонській області від 27.06.2022 року №457 позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків.

З висновку зі службового розслідування від 05.07.2022 року вбачається, що у ході службового розслідування було опитано лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який пояснив, що 26.06.2022 року близько 10:00 години ранку, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_1 , він вживав алкогольні напої, а саме "Пиво в загальній кількості близько 0,5 літра, після чого ліг відпочивати. Близько 20:00 години за проханням вагітної дружини про необхідність купівлі їй ліків лейтенант поліції ОСОБА_1 , не відчуваючи в своєму тілі будь-яких змін, викликаних вживанням алкоголю зранку та не маючи ознак алкогольного сп`яніння, на транспортному засобі ВАЗ 21103 н.з. НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, рухався в м.Кривий Ріг по проспекту Металургів, де в подальшому збирався забрати дружину від матері та купити ліки. Рухаючись вказаним проспектом його було зупинено працівниками патрульної поліції м.Кривий Ріг за порушення правил дорожнього руху, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофору. При зупинці та перевірці документів працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При прибутті до вказаної установи ОСОБА_1 здав аналіз біологічних зразків (сечі) та погодився на проходження тесту на алкотестері "Драгер", не вбачаючи в цьому будь-яких передумов, оскільки був впевнений, що не знаходиться в статі алкогольного сп`яніння. Вказаний тест, на його думку, було проведено з порушенням, оскільки мундштук алкотестера при його невдалих спробах продуття не було жодного разу замінено. В наслідок чого алкотестером "Драгер" було виявлено алкоголь кількості 1.45 проміле. 3 вказаними результатами лейтенант поліції ОСОБА_1 був не згоден.

При цьому у Висновку службового розслідування від 05.07.2022 року дисциплінарною комісією вказано, що вона, надаючи оцінку факту порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, не встановлює фактів скоєння ним адміністративних правопорушень, оскільки це не належить до її повноважень. Притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення не є тотожним застосуванню дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які не сумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівник поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язаний зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

З огляду на вищевикладене, за грубе порушення службової дисципліни, вимог підпунктів 1, 2 частини 1, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 частини 5 статті 14, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 та підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, абзаців 1, 2, пункту І, абзац 6 пункту 2 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проїзді перехрестя на заборонений сигнал світлофору, що є несумісним з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та негативно впливають на імідж поліції, дискредитують та підривають довіру до органів поліції та авторитет, їх працівників в очах громадськості, вчиненні дій, які мають ознаки складу адміністративного правопорушення, дисциплінарна Комісія дійшла висновку звільнити зі служби в поліції дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

05.07.2022 року наказом начальника ГУНП в Херсонській області №463 у зв`язку із завершенням службового розслідування позивача було допущено до виконання службових обов`язків.

Наказом начальника ГУНП в Херсонській області №464 від 05.07.2022 року дільничного офіцеру поліції сектору поліцейської діяльності №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 за грубе порушення службової дисципліни, вимог підпунктів 1, 2 частини 1, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 частини 5 статті 14, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 та підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, абзаців 1, 2 пункту І, абзацу 6 пункту 2 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проїзді перехрестя на заборонений сигнал світлофору, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

07.07.2022 року наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області №669о/с (по особовому складу) позивача відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення було звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись із зазначеними наказами від 05.07.2022 року №464 та від 07.07.2022 року №669о/с та вважаючи їх протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/11206/22.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши доводи та заперечення сторін, заяви по суті справи та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VIIІ. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (пп. 1 частини 1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пп. 2 частини 1); поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13 та 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Тобто, зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено, зокрема, перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці (п. 2 розділу ІІ).

Пунктом 3 Розділу ІV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини 5 статті 14 та абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно підпункту «а» пункту 2.9 та підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно із приписами ч.1 ст.222, ч. 1 ст.255 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 цього Кодексу, та складають протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, в тому числі, ст. 130 КУпАП.

З висновку службового розслідування відносно ОСОБА_1 вбачається, що за порушення вимог підпунктів 1, 2 частини 1, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 частини 5 статті 14, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 та підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, абзаців 1, 2 пункту І, абзацу 6 пункту 2 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проїзді перехрестя на заборонений сигнал світлофору, що є несумісним з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та негативно впливають на імідж поліції, дискредитують та підривають довіру та авторитет органів поліції та їх працівників в очах громадськості, вчиненні дій, які мають ознаки складу адміністративного правопорушення, дисциплінарна Комісія запропонувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Тобто, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що суперечить інтересам законності, компрометує звання поліцейського.

Суд зауважує, що дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

При цьому під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ. До таких вчинків слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа. За такими критеріями і слід оцінювати рішення суб`єкта владних повноважень та враховувати, що законність такого пов`язана не тільки з наявністю чи відсутністю рішення у кримінальній справі.

При цьому порушення цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, тому як такий негативний вплив заважає й авторитету органів Національної поліції з боку суспільства, що в свою чергу підриває довіру до зазначених органів та відповідно і їх працівників.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З цих підстав суд при вирішенні справи приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції уповноваженим керівником було враховано суть діяння та обставини його скоєння. Як вбачається з наданого відповідачем до суду протоколу наради від 11.05.2022 року №1040/01/20-2022 керівництвом Головного управління Національної поліції в Херсонський області під час обговорення питань організації роботи під час воєнного стану було вирішено систематично вживати заходів, спрямованих на зміцнення транспортної дисципліни, вимагати від особового складу суворого дотримання правил дорожнього руху під час керування службовим та власним автотранспортом. Принципово реагувати на грубі порушення та попередити про безальтернативне звільнення з лав Національної поліції поліцейських, які керують автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Під час службового розслідування відповідачем було встановлено, що позивач проігнорував вимоги керівництва МВС України, Національної поліції та ГУНП в Херсонський області, у зв`язку із чим до нього був застосований найсуворіший захід дисциплінарного впливу.

Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №326 від 28.04.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 року за №778/28908 затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС. Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 року за №778/28908.

Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», постанові Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 65 «Про затвердження Правил етичної поведінки державних службовців», інших актах чинного законодавства та поширюються на працівників апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, і є узагальненням стандартів етичної поведінки у їх діяльності.

Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов`язком кожного працівника МВС.

Як закріплено в п.1 Розділу II Правил чесне служіння є єлементом такого принципу етики, як служіння державі і суспільству.

Зазначеними Правилами, окрім служіння державі і суспільству, також визначені наступні принципи етики, яких повинні дотримуватись працівники МВС: гідна поведінка, тобто недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС; доброчесність; лояльність; політична нейтральність; прозорість і підзвітність; сумлінність, тобто відповідальність за свої дії та рішення.

Таким чином, на думку суду, працівник МВС, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім`я і честь, дискредитує органи внутрішніх справ.

В матеріалах адміністративної справи наявний висновок службового розслідування, відеозаписи, висновок медичного огляду КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» №1392 від 26.06.2022 року про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, рапорт поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 ППП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області В. Полікарпова, особисті пояснення позивача, які у своїй сукупності свідчать про керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення ним правил дорожнього руху, що в свою чергу дискредитує органи Національної поліції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статут Національної поліції України, Правила етичної поведінки поліцейських, Присягу поліцейського.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про протиправність його звільнення через недоведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Суд зауважує, що ним в межах адміністративної справи №420/11206/22 не досліджується питання наявності або відсутності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники національної поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Крім того суд враховує, що станом на час розгляду адміністративної справи №420/11206/22 закрито провадження в адміністративній справі №214/3347/22, в якій ОСОБА_1 оскаржувалась постанова поліцейського Полку патрульної поолівції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патпрульної поліції Полікарпова В.П., якою позивача притягнуто к адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі №214/3347/22 закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

На думку суду висновок службового розслідування складений з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції відповідача, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, відтак суд погоджується з висновками відповідача про те, що оскаржувані накази є правомірними, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідає вчиненому позивачем проступку.

Щодо посилань позивача у позові, що його не було ознайомлено із матеріалами службового розслідування, суд зазначає наступне.

Так відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами.

Водночас позивачем не надано до суду жодних доказів, що ним було подано відповідачу заяву про ознайомлення із матеріалами службового розслідування та що у задоволенні такої заяви ОСОБА_1 було відмовлено. При цьому закон не встановлює обов`язку для дисциплінарної комісії самостійно направляти копії матеріалів службового розслідування особі без її запиту.

Також суд критично ставиться до посилання позивача щодо не ознайомлення його із оскаржуваними наказами, оскільки з матеріалів справи вбачається та позивачем у позові самостійно зазначається, що його було 07.07.2022 року ознайомлено з копіями наказів від 05.07.2022 року №464, та від 07.07.2022 року №669о/с. З приводу посилання ОСОБА_1 на те, що його не ознайомили саме з оригіналами зазначених наказів, суд вважає слушним доводи представника відповідача, що оригінали наказів (через введення воєнного стану) зберігаються у відділі документального забезпечення ГУНП, який тимчасово дислокується у м.Миколаєві, в той час як позивач проходив службу в м. Кривий Ріг.

Щодо посилання позивача про протиправність наказу від 07.07.2022 року №669о/с через те, що у ньому не вказано день звільнення, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Вимоги до оформлення наказу про звільнення врегульовані спеціальним законодавством, а саме Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України №1235 від 23.11.2016 року.

Відповідно до п. 10 розділу III Порядку №1235 від 23.11.2016 року у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

При цьому зазначення останнього дня служби у наказі про звільнення зазначений Порядок не вимагає.

Враховуючи вищезазначене суд доходить висновку, що у разі відсутності в наказі дати звільнення, такою датою є день видання наказу про звільнення, а тому твердження представника позивача про протиправність оскаржуваного наказу саме з цього приводу є такими, що не відповідають встановленим судом обставинам справи.

Інші посилання представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що ним в межах повноважень та із дотриманням процедури, в порядок та спосіб, що передбачені законом, за наявності для цього фактичних та правових підстав було обґрунтовано винесені оскаржувані накази від 05.07.2022 року №464, та від 07.07.2022 року №669о/с, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький