Справа № 147/615/22
Суддя: Борейко О. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/615/22
Провадження № 2-а/147/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г. ,

із секретарем Подолян Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Браславця Вадима Олександровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визанння дій протиправними та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказав, що 11.07.2022 щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАВ №177543, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В постанові вказано, що 11.07.2022 о 01 год. 20 хв. в с. Тростянчик по вул. Ювілейній водій автомобіля марки Фольксваген д. н. НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія та реєстраційних документів на авто, чим скоїв адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач стверджує, що він дійсно 11.07.2022 об 01 год. 20 хв разом з друзями рухався в автомобілі Фольксваген в сторону села Глибочок через село Тростянчик. В с. Тростянчик невідомі люди створювали перешкоду в русі авто, шляхом блокування дороги ланцюгом з колючками. Оскільки авто належить матері позивача, він вийшов та вступив в словесну перепалку з чоловіком, який чинив перешкоди у русі авто, між ними виник фізичний конфлікт шляхом штовхання. За кермом автомобіля сидів водій, який з іншими пасажирами вийшов з авто та просив пропустити їх, але невідомі люди продовжували блокувати рух та у зв`язку з тим, що виник конфлікт викликано поліцію. Стверджує, що сказав товаришу, який сидів за кермом, щоб той продовжував рух, пасажири автомобіля сіли в машину та продовжили рух, однак пошкодили шину об ланцюг з шипами. Враховуючи, що до того місця куди направлялися товариші було недалеко, друзі позивача вирушили туди пішки, а позивач залишився біля автомобіля для того, щоб замінити колесо. Близько 02 год. 30 хв. приїхали працівники поліції, в цей момент ніхто нікуди не їхав, а позивач стверджує, що в той вечір взагалі не керував автомобілем, адже вживав алкоголь. Так як, позивача ніхто не зупиняв, і він не керував транспортним засобом, позивач не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В результаті, 11.07.2022 винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що винесення постанови відносно нього є абсолютно безпідставним, оскільки згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП водії транспортних засобів притягуються до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тобто в діях позивача відсутні ознаки правопорушення.

Зазначав, що в даному випадку взагалі відповідачем не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія, тобто керував транспортним засобом автомобіля марки Фольксваген д. н. НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БАВ №177543 від 11 липня 2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою суду від 28.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) осіб та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.08.2022.

10.08.2022 на адресу суду від Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому, відповідач зазначив, що не визнає позов, вважає його безпідставним та необґрунтованим. ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №177543 від 11.07.2022. Відповідач вважає, що обставини вчинення правопорушення підтверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачається час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. За обставин наведених у відзиві, відповідач, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.08.2022 розгляд справи відкладено на 05.09.2022 та задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

Розгляд справи неодноразово відкладався і призначений на 13 жовтня 2022 року .

У судове засідання 13 жовтня 2022 року позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конякін М.С., подав заяву, в якій відмовився від клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області у судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв чи клопотань від відповідача не надходило.

Відповідач - інспектор СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенант поліції Браславець Вадим Олександрович в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому, просив в задоволенні позову відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Зважаючи на те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи судом, клопотань про відкладення розгляду не подавали, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №177543 від 11.07.2022, складеної інспектором СРПП ВП №2 Гайсинського районного управління поліції Браславцем В. О.,

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за те, що 11.07.2022 о 01 год. 20 хв. в с. Тростянчик по вул. Ювілейна водій автомобіля марки Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Позивач у попердньому судовому засіданні вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, додатково пояснив, що не керував автомобілем, а поліцейські не зупиняли його під час керування транспортним засобом, а підійшли до нього тоді, коли він не рухався. Зі слів позивача випливає, що 11.07.2022 він з друзями відпочивали на дачі, на прохання знайомої погодились відвезти її до дому, однак у зв`язку з настанням комендантської години зателефонували на блокпости в с. Глибочок та в с. Тростянчик, щоб машину пропустили на блокпостах, які і було проїхано без перешкод. Повертаючись назад на блокпосту у с. Тростянчик розтягнуто колючку, яку транспортним засобом проїхали і зупинились. ОСОБА_1 вийшов з машини і почав розмовляти з особами, що були на блокпосту, останні відмовились пропускати транспортний засіб і сказали, що будете стояти до ранку. Незважаючи на прохання всіх пасажирів автомобіля, транспортний засіб не пропускали, після чого пасажири сіли в машину і поїхали далі. ОСОБА_4 , який був за кермом сказав, що пробили шину і машину зупинили вище Глибочанського блокпосту. Згодом під`їхали патрульні, і ОСОБА_1 поїхав з ними на попередній блокпост у с. Тростянчик, де поліцейські повідомили, що складають протокол по ст. 126 та ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він з друзями відпочивали на дачі, з ними була присутня дівчина ОСОБА_6 , яка попросила, щоб її відвезли до дому. Близько 12:30 свідок з позивачем, ОСОБА_7 та ще з двома ОСОБА_2 сіли в машину і поїхали відвозити дівчину до дому, минули два блокпости, поверталися назад і невідомі їм люди поставили на дорогу шпиці. ОСОБА_5 стверджує, що він був за кермом транспортного засобу, побачивши перешкоду вони зупинилися і просили, щоб їх пропустили, між ОСОБА_1 та одним із осіб, що перебували на дорозі почалася суперечка, яка переросла згодом в бійку. Всі пасажири вийшли з машини і просили невідомих їм осіб їх пропустити, після чого ОСОБА_8 сказав щоб всі сіли в машину і продовжували рух. Свідок зазначив, що незважаючи на шпиці він почав їхати, минаючи другий блокпост у селі Глибочку побачив, що одне колесо було пошкоджене. ОСОБА_5 почав лагодити колесо, згодом приїхали працівники поліції і ОСОБА_8 пішов спілкуватися з поліцейсикими, які були за 150- 200 метрів від них. Після завершення ремонту ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_1 і він сказав, щоб всі їхали до місця відпочику, а він сам добереться, після чого свідок зазначив, що вони поїхали.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Частиною 1 статті 126 КУпАП, передбачено відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.1(а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст.283 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо процедури розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з пунктами 1, 5 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб марки Фольцваген реєстраційний № НОМЕР_1 не був зупинений працівниками поліції, натомість останні виїхали на місце події і встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу відносно позивача. За результатами розгляду справи, винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Під час розгляду справи позивачу були роз`ясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, порядок оскарження та порядок оплати постанови.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що у ОСОБА_1 є чинне посвідчення водія, відповідної категорії, на право керування транспортними засобами.

Так само не містять матеріали справи доказів на підтвердження того, хто є власником автомобіля марки Фольцваген реєстраційний № НОМЕР_1 , в той час, як цей транспортний засіб зазначений у спірній постанові.

Доводи позивача про те, що оскільки інспектор СРПП Браславець В. О. не здійснював зупинки автомобіля яким, на його думку, керував позивач та незаконно без наявних на те підстав вимагав від ОСОБА_1 для перевірки відповідних документів, то його постанова про накладення штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП є протиправною і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі через відсутність складу правопорушення, судом оцінюються критично з огляду на таке.

Право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною. Такі висновки знайшли своє відображення в постанові ВС/КАС від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Однак, оскаржувана постанова не містить посилань на докази, на підставі яких поліцейський встановив керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11.07.2022 та, як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення в діях громадянина ОСОБА_1 . За таких обставин, з огляду на надані позивачем у судовому засіданні пояснення, та пояснення свідка ОСОБА_5 , який стверджує, що саме він керував транспортним засобом, суд позбавлений можливості перевірити, які саме дії ОСОБА_1 поліцейський вважав керуванням транспортним засобом.

Матеріали справи не містять жодної інформації щодо предмета доказування у цій справі, зокрема, доказів підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і, як наслідок, належної процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, суд бере до уваги, що покази надані перед судом свідком ОСОБА_5 мають суперечливий характер і не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні та не відповідають обставинам зазначеним у адміністративному позові.

Відповідачем в спростування позовних вимог до відзиву не надано доказів в підтвердження факту керування транспортним засобом позивачем. Об`єктивним доказом вчинення правопорушення міг би слугувати відеозапис процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення із нагрудного відеореєстратора поліцейського, однак такого суду не надано.

При цьому, розбіжність у показах свідка і позивача позбавляють суд можливості дійти обґрунтованого висновку, що транспортним засобом 11.07.2022 близько 01 год. 20 хв. керував саме громадянин ОСОБА_5 .

Таким чином у суду відсутні належні та допустимі докази в підтвердження факту керування чи некерування ОСОБА_1 транспортним засобом 11.07.2022 о 01 год. 20 хв.

Отже, будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення чи невчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, сторонами не надано, а відтак за наявних в справі доказів неможливо встановити правомірність чи протиправність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

З урахуванням зазначеного, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують чи спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, в свою чергу, відповідачем не спростовано доводи позивача в частині заперечення факту керування транспортним засобом, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 177543 від 11.07.2022 підлягає скасуванню.

Разом з тим, досліджені матеріали адміністративної справи не виключають вчинення правопорушення Правил дорожнього руху України 11.07.2022.

Ці обставини не дають можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статті 255 цього Кодексу.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17, провадження №К/9901/32368/18).

Як свідчать матеріали справи, при винесенні постанови в справі про адміністративні правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду України від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням зазначеного, в межах наданих статтею 286 КАС повноважень суд дійшов висновку, що адміністративний позов варто задовольнити частково, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.07.2022 серії БАВ № 177543, за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст.126 КУпАП направити на новий розгляд до ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Разом з тим, позивачем пред`явлено вимоги до двох відповідачів: до поліцейського, який виніс постанову, та до органу, від імені якого діяв поліцейський.

Приписами частини 3 статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до статті 222 цього Кодексу, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст.121, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Частиною 2 статті 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної вище норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таким чином, викладені вище обставини у їх системному зв`язку свідчать, що позовна заява в частині вимоги про визнання дій інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Браславця Вадима Олександровича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ №177543 від 11.07.2022 незаконними задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судового збору, такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 280 КУпАП, ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Браславця Вадима Олександровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАВ №177543 від 11 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП направити до ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області на новий розгляд.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: інспектор СРПП ВП № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Браславець Вадим Олександрович, адреса: вул. Соборна, 102, смт Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, 24300;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, код ЄДРПОУ - 40108672, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Театральна, 10.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя О. Г. Борейко