Справа № 160/16830/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладену в листі №0400-010310-8/114744 від 02.12.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року дільничним маркшейдером на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля»; з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року дільничним маркшейдером на шахті «Самарська», яка увійшла до ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером та здійснити призначення пенсії з дня звернення з відповідною заявою, тобто з 13 жовтня 2020 року, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
18 січня 2021 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що з урахуванням поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 документів, листом №0400-010310-8/114744 від 02.12.2020 року ОСОБА_1 обґрунтовано та на законних підставах відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком№2, оскільки, по-перше, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач набуде лише при досягненні 54 років та 6 місяців, як то передбачено п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, при цьому, на момент звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла лише 51 року. Дійсно, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ). У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VІІІ (далі-Закон №2148), який набрав чинності 11.10.2017р., було внесено зміни до багатьох законодавчих актів, зокрема, Закон №1058-IV було доповнено розділом ХІV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», в якому виділена окрема стаття 114, що включила в себе всі категорії громадян, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі, і за Списком №2. Отже, починаючи з 01.10.2017р. зниження пенсійного віку громадянам, які працювали за Списком №1 та Списком № 2, відбувається виключно на підставі статті 114 Закону №1058-IV, яка, на відміну від статті 13 Закону №1788-ХІІ, не була визнана неконституційною. Отже, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Розділу XIV-1 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 54 роки 6 місяців - з 01 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року. Також відповідач вказує на те, що Закон від 03.10.2017 №2148-VIII набрав чинності 11.10.2017 року, а тому досягти віку, передбаченого Законом №1788-XII для призначення пенсії (50 років) особі необхідно було до 11.10.2017 року, при цьому, станом на цей час ОСОБА_1 виповнилося лише 48 років. При цьому, Закон №1058-IV, як спеціальний закон, є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з моменту набрання законної сили Законом від 03.10.2017 №2148-VIII з 11.10.2017, а тому рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 у справі №1-5/2018 (746/15) впливає лише на осіб, у яких право на призначення пенсії на пільгових умовах виникло до 11.10.2017р. По-друге, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж, оскільки до її пільгового стажу неможливо зарахувати періоди роботи з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року дільничним маркшейдером на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля»; з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року дільничним маркшейдером на шахті «Самарська», яка увійшла до ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером. Так, відповідно до пільгової довідки від 19.08.2020 року №756, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоупвравління імені Героїв Космосу», позивач у період з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року працювала на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу пов`язаного з підземними роботами; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року працювала дільничним маркшейдером, пов`язаним з підземними роботами. На період роботи з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року та з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджені постановою Ради СРСР від 22.08.1956 року №1173, в переліку яких відсутня посада гірника підземного маркшейдерського відділу та дільничного маркшейдера. В Списку №1 передбачена лише посада маркшейдер та їх помічники. Відповідно до пільгових довідок від 23.09.2020 року №698 та №699, виданих ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», за періоди роботи з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року та з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року зазначено роботу за Списком №1, при цьому, відповідно до Списків робіт та професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.1991 року №10, від 11.03.1994 року №162, які діяли на вище зазначений період роботи позивача, працівникам, зайнятим на підземних роботах менше половини робочого часу на рік (в обліковому періоді), пенсія призначається за Списком №2. Враховуючи вище викладене, зарахувати спірні періоди роботи позивача відповідно до пільгової довідки від 19.08.2020 року №756, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоупвравління імені Героїв Космосу» та пільгових довідок від 23.09.2020 року №698 і №699, виданих ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», у відповідача немає законних підстав. Отже, пільговий стаж позивач відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у позивача відсутній. Таким чином, у зв`язку із недосягненням позивачем передбаченого законом пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на дату звернення з заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 правомірно та обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Зважаючи на викладене, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядок, визначеному чинним законодавством, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому, ч.2 ст.263 КАС України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Водночас, згідно з ч.10 ст.120 КАС України зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.237 КАС України з дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.10.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
На час звернення ОСОБА_1 до відповідача за призначенням пенсії їй виповнилося 51 рік 2 місяці 17 днів.
Незгода позивача з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а також із не зарахуванням спірних періодів навчання та роботи до її страхового та пільгового стажу, зумовила звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
При цьому, ст.13 Закону №1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII) було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону №1788-ХІІ до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті б для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення статтю 13 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції, пунктом б якої, зокрема, передбачено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, у Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, збережено пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „б- 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Крім того, п. б ст.13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено запровадження правил поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких, зокрема, припадали на період з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року, набували право на пенсію по досягненню 54 років 6 місяців.
Таким чином, статтею 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах, а раніше передбачений п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення віковий ценз для жінок з 50 років збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу.
Закон України від 02.03.2015р. №213-VIII набув чинності з 01.04.2015р.
При цьому з 01.01.2004р. набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі за текстом - Закон №1058-IV), який відповідно до його Преамбули розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р.) встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до абз.1 п.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р.) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Абзацом 2 пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р.) визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Отже, і після набуття чинності нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 регламентувались п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII (до 11.10.2017р.), яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом України від 03.10.2017р. №2148-VIII у новій редакції також викладений п.2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з абз.1 п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р.
Відтак, з 01.10.2017р. правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
З вищевикладеного слідує, що з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 54 роки 6 місяців за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Відповідачем у даному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь пенсіонера.
Як встановлено судом, позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 13.10.2020р. досягла 51 річного віку, відтак, доводи пенсійного органу про відсутність у ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку на момент її звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є безпідставними, а рішення про відмову у призначенні пенсії з підстави недосягнення необхідного пенсійного віку протиправним.
Судом також встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії та доданих до неї документів відповідачем не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи: з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року дільничним маркшейдером на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля»; з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року дільничним маркшейдером на шахті «Самарська», яка увійшла до ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та за Списком №2 періоди роботи з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
За приписами п.4, п.4.1 Порядку №383 згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць №442), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками , тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Згідно з п.5 Порядку №383 у разі підтвердження за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками №1 чи №2 працівникам окремих видів виробництв, робіт, професій чи посад, які мають виражену специфіку, до пільгового стажу зараховується період їх роботи на даному підприємстві, за який умови праці на відповідних робочих місцях не змінювалися і який визначений наказом по підприємству чи організації про затвердження результатів проведення цієї атестації.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 :
- 12.06.1989р.- прийнята гірником підземної з повним робочим днем ??у шахті на період виробничої практики до ВО «Павлоградвугілля» шахта імені Героїв космосу (наказ №92-к від 13.06.1989г.);
- 21.08.1989р. - звільнена у зв`язку із закінченням виробничої практики (наказ №132к від 22.08.89р.);
- 05.07.1990р. - прийнята дільничним маркшейдером на період виробничої практики до ВО «Павлоградвугілля» шахта імені Героїв космосу (наказ №103-к від 05.07.1990р.);
- 31.08.1990р. - звільнена у зв`язку із закінченням виробничої практики (наказ №136к від 31.08.90р.);
- 01.08.1991р. - прийнята дільничним гірничим маркшейдером, пов`язаним з підземними роботами, до Шахти «Самарська» об`єднання «Павлоградвугілля» (наказ №123 від 01.08.91р.);
- 05.02.2002р. - призначена провідним інженером відділу маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання (наказ №136-к від 05.02.02р.).
Отже, як встановлено з трудової книжки ОСОБА_1 , у спірні періоди з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року позивач працювала на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу та з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року - дільничним маркшейдером на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля» та з 01.08.1991 року по 04.02.2002 року на шахті «Самарська» об`єднання «Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером.
При цьому, відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 19.08.2020 року №756, ОСОБА_1 дійсно працювала на шахті імені Героїв космосу ВО «Павлоградвугілля» за наступними професіями, посадами:
- з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року - гірник підземний маркшейдерського відділу, пов`язана з підземними роботами, наказ №92к від 13.06.1989року, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 2 пункт б, затвердженим постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року №1173, згідно з ч.2 п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за період 12.06.1989 по 21.08.1989 0 років 02місяні 10 днів; звільнено 21.08.1989 року, наказ №132к від 22.08.1989року);
- з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року - дільничний маркшейдер, пов`язана з підземними роботами, наказ №103к від 05.07.1990року, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 2 пункт б, затвердженим постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року №1173, згідно з ч.2 п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за період 03.07.1990 по 31.08.1990 0 років 01місяць 27 днів; звільнено 31.08.1990 року наказ №136к від 31.08.1990року).
Додатково зазначено, що позивач виконував роботи в гірничому виробництві (проведення гірничих та інших робіт з метою видобутку вугілля).
Відповідно до довідки, виданої виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 23.09.2020р. №698 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за наступними професіями (посадами):
Також у цій довідці зазначено, що дана професія підтверджена результатами атестації робочих місць: Наказ №880 від 26.12.1994р., подовжено атестацію з 26.12.1999р. по 30.06.2000р. вих. №14/1-117 віл 29.05.2000р.; Наказ №600 від 30.06.2000р., подовжено атестацію з 30.06.2005р. по 19.12.2005р. вих. №1774 від 14.08.2007р.
Згідно з довідкою, виданою виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 23.09.2020р. №699 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за наступними професіями (посадами):
- за період з 01.08.1991р. (наказ №123 від 01.08.1991р.) по 31.12.1991р. виконувала в гірничому виробництві проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією, посадою: дільничний маркшейдер, пов`язаною з підземними роботами, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 2 пункт б код КП, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р., відповідно до ч.2 п.1 ст.114 Закону Україна «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за період з 01.08.1991р. по 31.12.1991р. - 0 років 05 місяців 01 день);
Крім цього у вказаній довідці зазначено, що дана професія підтверджена результатами атестації робочих місць: Наказ №880 від 26.12.1994р., подовжено атестацію з 26.12.1999р. по 30.06.2000р. вих. №14/1-117 від 29.05.2000р.; Наказ №600 від 30.06.2000р., подовжено атестацію з 30.06.2005р. по 19.12.2005р. вих.№1774 від 14.08.2007р.; Наказ №2545 від 19.12.2005р.
Матеріалами справи також підтверджено, що позивачем надавались відповідачу вищевказані уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, з огляду на таке.
Так, відповідно до пункту «б» підрозділу 2 розділу І «Гірничі роботи» (Видобування вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних та нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт та рудників. Будівництво метрополітенів і інших підземних споруд) Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, до цього списку, зокрема, відносяться інженерно-технічні робітники, пов`язані з підземними роботами на рудниках, шахтах, в вугільних шахтоуправліннях (на правах шахт), на шахтобудівельних і прохідних роботах і на копальнях з підземним видобутком; маркшейдери та їх помічники, головні (старші) маркшейдери.
З аналізу наведених положень пункту «б» підрозділу 2 розділу І «Гірничі роботи» (Видобування вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних та нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт та рудників. Будівництво метрополітенів і інших підземних споруд) Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, слідує, що такого списку можуть відноситися будь-які посади (професії) у гірничих роботах (Видобування вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних та нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт та рудників. Будівництво метрополітенів і інших підземних споруд) інженерно-технічних робітників, пов`язаних з підземними роботами на рудниках, шахтах, в вугільних шахтоуправліннях (на правах шахт), на шахтобудівельних і прохідних роботах і на копальнях з підземним видобутком, а не лише маркшейдери та їх помічники, головні (старші) маркшейдери, які вказані окремим рядком у цьому пункті.
Водночас, з наданих позивачем уточнюючих довідок про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 19.08.2020 року №756 та виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 23.09.2020р. №699 судом встановлено, що у періоди роботи позивача з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року, з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року, з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року на посадах гірника підземного маркшейдерського відділу та дільничного маркшейдера на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля» і на посаді дільничного маркшейдера на шахті «Самарська» ВО «Павлоградвугілля», відповідно, і на вказаних посадах ОСОБА_1 виконувала роботи в гірничому виробництві, пов`язані з підземними роботами на шахті (проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом) і такі посади (професії) безпосередньо належать до пункту «б» підрозділу 2 розділу І «Гірничі роботи» (Видобування вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних та нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт та рудників. Будівництво метрополітенів і інших підземних споруд) Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, про що також зазначено в цих уточнюючих довідках.
При цьому, враховуючи вищенаведені приписи п.3 Порядку №383, вищевказані періоди роботи позивача з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року, з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року, з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року на посадах гірника підземного маркшейдерського відділу, пов`язаного з підземними роботами, та дільничного маркшейдера, пов`язаного з підземними роботами, на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля» і на посаді дільничного маркшейдера, пов`язаного з підземними роботами, на шахті «Самарська» ВО «Павлоградвугілля», відповідно, підтверджені відповідними уточнюючими довідками, підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 без проведення атестації робочого місця за вказаними посадами, бо на цей період Порядок проведення атестації робочих місць №442 ще не був прийнятий та чинності не набрав, відтак до 21.08.1992р. проведення атестації робочих місць за умовами праці не вимагається.
Відтак, доводи пенсійного органу щодо відсутності у Списку №1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, посад, які обіймав позивач у періоди з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року, з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року, з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року (гірника підземного маркшейдерського відділу, пов`язаного з підземними роботами, та дільничного маркшейдера, пов`язаного з підземними роботами) не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються вищенаведеними висновками суду, тому, з огляду на те, що відповідними записами у трудовій книжці позивача та відповідними уточнюючими довідками від 19.08.2020 року №756 та від 23.09.2020р. №699 підтверджено факт роботи позивача на посадах (за професіями), передбаченими пунктом «б» підрозділу 2 розділу І «Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, підстави для відмови у зарахуванні цих періодів роботи до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 відсутні, відтак, така відмова є протиправною.
Таким чином, період роботи позивача з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року, з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року, з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року на посадах гірника підземного маркшейдерського відділу, пов`язаного з підземними роботами, та дільничного маркшейдера, пов`язаного з підземними роботами, на шахті імені Героїв Космосу в/о «Павлоградвугілля» і на посаді дільничного маркшейдера, пов`язаного з підземними роботами, на шахті «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» підлягає зарахуваннб до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1.
Крім цього, протиправною є відмова відповідача у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду її роботи з 01.01.1992р. по 31.12.2000р. на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером та за Списком №1 періоду роботи з 01.01.2001р. по 04.02.2022р. на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером, з огляду на таке.
При цьому згідно з Приміткою до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (чинні з 01 січня 1992 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (чинні з 11 березня 1994 року) працівникам, переліченим у підпунктах "г" і "д", зайнятим на підземних роботах менше половини робочого часу на рік (в обліковому періоді), пенсія призначається за Списком №2.
Крім цього, з вищеозначених уточнюючих довідок судом встановлено, що посада, на якій позивач працювала у періоди з 01.01.1992р. по 31.12.2000р. та з 01.01.2001р. по 04.02.2022р. (дільничний маркшейдер) є атестованими і професія підтверджена за результатами атестації робочих місць: Наказ №880 від 26.12.1994р., подовжено атестацію з 26.12.1999р. по 30.06.2000р. вих. №14/1-117 від 29.05.2000р.; Наказ №600 від 30.06.2000р., подовжено атестацію з 30.06.2005р. по 19.12.2005р. вих.№1774 від 14.08.2007р.; Наказ №2545 від 19.12.2005р.
При цьому, враховуючи вищенаведені приписи п.4.3 Порядку №383 та зважаючи на те, що вперше атестація робочого місця позивача на підприємстві проведена до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) відповідно до Наказу №880 від 26.12.1994р., до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації.
При цьому, період роботи позивача з 01.01.1992р. по 31.12.2000р. на шахті «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» дільничним маркшейдером підлягає зарахуванню до її пільгового стажу за Списком №2, бо відповідно до уточнюючої довідки, виданої виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 23.09.2020р. №698 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 у період з 01.01.1992р. (наказ №123 від 01.08.1991р.) по 31.12.2000р. виконувала в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією, посадою: дільничний маркшейдер, зайнятий на підземних роботах 50% та менше робочого часу на рік, у зв`язку із чим цей період згідно з вищевказаною Приміткою до підрозділу 1 розділу І Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (чинні з 01 січня 1992 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (чинні з 11 березня 1994 року) підлягаю до зарахування до пільгового стажу позивача саме за Списком №2.
Водночас, зважаючи, що згідно з довідкою, виданою виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 23.09.2020р. №699 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 у період 01.01.2001р. (наказ №123 від 01.08.1991р.) по 04.02.2002р. виконувала у гірничому виробництві проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією, посадою: дільничний маркшейдер, зайнятий на підземних роботах 50% та більше робочого часу на рік, цей період підлягає до зарахування до пільгового стажу позивача саме за Списком №1.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до п.9 Порядку №383 пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються:
1) за Списком №2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку №1, а інша в Списку №2;
2) на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку №1 або Списку №2, а інша цими Списками не передбачена.
З огляду на наведене та зважаючи на встановлення судом, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 13.10.2020р. досягла 51 річного віку, що є достатнім пенсійним віком у розумінні приписів пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р.), та мала загальний страховий стаж 26 років 11 місяців 11 днів, при цьому, до пільгового стажу позивача за Списком №2 відповідачем протиправно не було зараховано періоди роботи з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року; з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року; з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року; з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року (понад 11 років), суд доходить висновку про протиправність та необґрунтованість відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі її заяви від 13.10.2020р., оформленої листом від 02.12.2020 року №0400-010310-8/114744, з посиланням на недосягнення позивачем пенсійного віку 54 роки 6 місяців, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV та на відсутність необхідного пільгового стажу.
При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено саме вищевказаною протиправною відмовою відповідача, оформленою листом від 02.12.2020 року №0400-010310-8/114744, а не його діями щодо відмови у призначені пенсії, як зазначає позивач, а тому, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі її заяви від 13.10.2020 року, оформлену листом від 02.12.2020 року №0400-010310-8/114744, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачеві пенсію з дня звернення з відповідною заявою, тобто з 13 жовтня 2020 року, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах лише через недосягнення пенсійного віку та відсутність необхідного пільгового стажу, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії необхідного пенсійного віку досяг та мав необхідний як страховий (26 років 11 місяців 11 днів), так і пільговий (понад 11 років) стаж, бо відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року; 01.08.1991 року по 31.12.1991 року; з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року; з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року (понад 11 років), які мають бути зараховані, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на підставі її заяви від 13.10.2020р.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, оскільки позивач досяг пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, 15.09.2019р., а матеріали справи свідчать, що із заявою про призначення пенсії позивач звернулася 13.10.2020р., тобто у строк більший, ніж три місяці з дня досягнення особою пенсійного віку, внаслідок чого пенсія має бути призначена з дня такого звернення, а саме: з 13.10.2020р.
З огляду на означене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виник обов`язок призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 13.10.2020 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із зарахуванням до пільгового стажу позивача періодів її роботи за Списком №1 з 12.06.1989 року по 21.08.1989 року на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу на шахті імені Героїв космосу в/о «Павлоградвугілля»; з 05.07.1990 року по 31.08.1990 року на посаді дільничого маркшейдера на шахті імені Героїв космосу в/о «Павлоградвугілля»; з 01.08.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.2001 року по 04.02.2002 року дільничим маркшейдером на шахті «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а також за Списком №2 з 01.01.1992 року по 31.12.2000 року дільничим маркшейдером на шахті «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», і з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 840,80грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 09 травня 2022 року.

Суддя: О.М.Турова