Справа № 200/8190/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року справа №200/8190/20-а

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/8190/20-а (суддя в І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.07.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання зарахувати до загального стажу період навчання з 01.09.1987 по 28.02.1990 в Маріупольському електромеханічному технікумі та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 22.12.1992 по 31.01.2006 на ПрАТ "ММК ім. Ілліча", зобов`язання повторно розглянути заяву від 03.07.2020 № 5836 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважала позивач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначила, що у трудовій книжці позивача містяться записи про періоди навчання, які не враховані відповідачем до страхового стажу з формальних підстав, а саме, запис про час навчання зроблений другими чорнилами та іншою рукою.

Вказала, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.1987 по 28.02.1990 в Маріупольському електромеханічному технікумі.

Рішення відповідача від 09.07.2020 № 8835 про відмову позивачу в призначенні пенсії визнано протиправним та скасовано.

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.07.2020 № 5836 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з зарахуванням періодів навчання з 01.09.1987 по 28.02.1990 в Маріупольському електромеханічному технікумі до страхового стажу з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

У задоволенні іншої частини адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області також подало апеляційну скаргу, проте вона була повернута ухвалою апеляційного суду від 03 серпня 2021 року, у зв`язку з не усуненням заявником недоліків апеляційної скарги.

Також слід зазначити, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 замінено відповідача у цій справі Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, вимоги позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 (а.с.12).

03.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

09.07.2020 Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийняте рішення № 8835 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, до страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1987 по 28.02.1990 в Маріупольському електромеханічному технікумі у зв`язку з тим, що запис про час навчання виконаний в некоректній формі, а саме посилання на дату видачі диплому та його номер зроблений другими чорнилами та іншою рукою, в наданому дипломі про навчання в правописі по-батькові на українській сторінці допущена описка, що не співпадає з паспортними даними заявниці.

Вказує, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії заявник не досяг віку 55 років, що не відповідає умовам п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с.13-14).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 працювала, зокрема:

- з 01.09.1987 по 28.02.1990 навчання в Маріупольському електромеханічному технікумі;

- з 22.12.1992 по 31.01.2006 працювала на ПрАТ ММК ім. Ілліча (а.с.15-16).

Згідно довідки від 04.06.2020 № 521 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на посаді робітника, зайнятого обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом на ПрАТ ММК ім. Ілліча з 22.12.1992 по 31.01.2006 (а.с.20).

Відповідно до диплома від 01.03.1990 НОМЕР_4 ОСОБА_3 в 1987 вступила до Маріупольського електромеханічного технікуму та в 1990 році закінчила повний курс по спеціальності «Експлуатація, ремонт і енергопостачання міськелектротранспорту» (а.с.21).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції вважав позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Зокрема, місцевий суд, навівши відповідні обґрунтування, вважав помилковим висновок відповідача, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Як вбачається з трудової книжки позивача, вона містить записи щодо його навчання, та те, що дата видачі диплому та його номер зроблені другими чорнилами та іншою рукою є формальними ознаками порушення, які не впливають на прийняття рішення про призначення пенсії.

Як зазначалось вище, рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Щодо вимоги про зарахування до пільгового стажу період роботи з 22.12.1992 по 31.01.2006 на ПрАТ ММК ім. Ілліча місцевий суд вказав, що відповідачем рішення про незарахування вказаного періоду до пільгового стажу не приймалось, тому вважав позовні вимоги в цій частині передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів та вимог про необґрунтованість рішення суду в цій частині, тому з огляду на вказані вище приписи частини першої статті 308 КАС України також не є предметом апеляційного перегляду.

Стосовно посилань позивача на висновки Конституційного Суду України, викладених у прийнятому рішенні №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, суд першої інстанції врахував наступне.

Згідно пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закону № 1788-XII) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Тобто, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 визначено порядок застосування статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, за яким редакція вказаної статті до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII має застосовуватися до осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, досягли пенсійного віку - чоловіки 55 років та жінки 50 років, та набули необхідний стаж.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій було доповнено Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розділом XIV-I Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11 жовтня 2017 року.

Місцевий суд вказав, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціювання системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03 жовтня 2017 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій - з 11 жовтня 2017 року.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що, оскільки Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року є чинними, їх положення не визнано неконституційними, відтак рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що станом на дату набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії (11 жовтня 2017 року) позивачу виповнилось 47 років 6 місяців, відтак умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають визначатись за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а не на підставі пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки позивачем не було досягнуто усіх необхідних умов, а саме віку 50 років.

За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону України Про пенсійне забезпечення не поширюються на позивача.

Суд враховує, що норма п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на час розгляд заяви позивача є чинною (не визнана неконституційною та не скасована).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Верховний Суд в постанові від 21 квітня 2021 року по справі № 360/3611/20 зазначив наступне:

«75. Тому, ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, Суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-УШ, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

…

98. За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що пункт 2 частини другої статті 114, абзаци 2,3 пункту 2 розділу XV Закону № 1058-1V за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому Суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1р/2020.

…

100. Отже, відповідно до вищевикладеного, Суд зазначає, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020. і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії».

В оскаржуваному позивачкою рішенні пенсійного органу (а.с.23-24) останній не заперечував, що ОСОБА_1 має більше 20 років загального стажу роботи, з яких не менше 10 років пільгового стажу за Списком №2.

На час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла 50 років.

Відтак, висновки Верховного Суду в постанові від 21 квітня 2021 року по справі № 360/3611/20 є релевантними до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позивач має право на призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року.

Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року підлягає зміні в мотивувальній частині.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/8190/20-а змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/8190/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення 13 жовтня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко