Справа № 640/27376/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Київ № 640/27376/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги.

Адвокат Федоров О.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 08.05.2019 №Ф-1695-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2020 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років та звільнений від сплати єдиного внеску в силу вимог частини четвертої статті 4 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відтак вимога Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 №Ф-1695-17У є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначивши, що за даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДПС у м. Києві як ФОП на загальній системі оподаткування, таким чином, в інтегрованій картці ОСОБА_1 по коду платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску за 2017 та щоквартальні нарахування за І квартал 2018 - IV квартал 2020 в розмірі мінімального страхового внеску, згідно обраної системи оподаткування.

Розглянувши заяви по суті, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Як зазначено позивачем, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2008 року, проте фактичного здійснення підприємницької діяльності розпочато не було.

Водночас, позивач є пенсіонером довічно за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 26.08.2020 (серія НОМЕР_2 ).

08.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві було сформовано податкову вимогу від 08.05.2019 №Ф-1695-17 на суму 19051,95 грн.

Не погоджуючись з податковою вимогою контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058) визначено поняття "пенсіонер" особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 частини першої статті 4 вказаного Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз змісту вказаних норм права дає підстави вважати, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов:

по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або за вислугу років, або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Як вбачається з фактичних обставин справи, ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років, яку він отримує в органах Пенсійного фонду України, відтак останній, за приписами вищенаведених нормативних актів, звільнений від сплати ЄСВ.

Як вже було зазначено, особи, які є пенсіонерами за віком або за вислугу років, або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу звільняються від сплати ЄСВ.

При цьому, виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи-підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений у частині третій статті 10 Закону №2464-VI, а саме особи, зазначені у частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений у розділі V Інструкції № 449.

Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 не укладався, позивач до контролюючого органу з заявою про добровільну участь зі сплати ЄСВ не звертався, зворотного відповідачем під час розгляду справи не доведено.

Подання особою "Звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017 рік, І квартал 2018, ІV квартал 2020 року не свідчить про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, в силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ОСОБА_1 звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування та не має обов`язку щодо його сплати.

Відтак, враховуючи те, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років та звільнений від сплати єдиного внеску в силу вимог частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав, він не має обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За визначенням, наведеним у пункті 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає ватникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Водночас, в абзаці 2 частини першої статті 25 Закону №2464-VI, яка визначає заходи впливу та стягнення, вказано, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

З огляду на відсутність у позивача обов`язку по сплаті єдиного внеску, нарахування недоїмки шляхом винесення спірної вимоги є протиправним.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що оскаржувана вимога Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 №Ф-1695-17У прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним задовольнити позов та скасувати таку податкову вимогу.

Ні підставі викладеного вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за майнову вимогу в розмірі 840,80 грн. (квитанція про сплату від 03.11.20120 №75787).

Отже, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 №Ф-1695-17У.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець