Справа № 420/6029/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 420/6029/21

адміністративне провадження № К/9901/44830/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Калашнікової О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Кудіної Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 420/6029/21

за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії і наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року (суддя Балан Я.Б.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року (суддя-доповідач Домусчі С.Д., судді: Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.),

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 1), Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач 2), Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 3, Комісія), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одинадцятої кадрової комісії № 7 від 14 січня 2021 року про неуспішне проходження ним атестації (далі - рішення Кадрової комісії № 7);

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 11 березня 2021 року №405к про його звільнення з посади першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 15 березня 2021 року (далі - наказ №405к);

- поновити на посаді першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в органах прокуратури (Подільської окружної прокуратури) за погодженням з ним, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

- стягнути з відповідача 2 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день ухвалення судового рішення у справі про поновлення на посаді.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що після успішного проходження перших двох етапів атестації його було допущено до третього етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Проте за результатами співбесіди членами Комісії було прийнято рішення № 7 про неуспішне проходження ним атестації. Позивач вважає, що указане рішення Кадрової комісії підлягає скасуванню, оскільки у ньому не наведено мотивів, обставин та підстав, з яких воно прийнято, не надано доказів, які можливо вважати встановленими та які мали б вирішальне значення для його прийняття. На його думку, незрозумілими є висновки кадрової комісії щодо його невідповідності законодавчо визначеним критеріям для зайняття посади прокурора в обласній прокуратурі. Крім того, вважає, що Комісією допущено процедурні порушення при ухваленні рішення, оскільки таке рішення підписано не всіма членами кадрової комісії, а співбесіда тривала майже 70 хвилин, що значно перевищує відведений на це час (45 хвилин). Ураховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанцій мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджені висновки Комісії стосовно того, що ОСОБА_1 має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками, рівень професійної компетентності недопустимо низький, а рішення Кадрової комісії №7 містить мотиви його прийняття та обставини, які вплинули на його прийняття. Судом першої інстанції враховано, що на друге запитання практичного завдання прокурором не надано відповіді. Також ОСОБА_1 не зміг надати відповіді на запитання щодо норм Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

5. Поряд з цим, зважаючи на численні листи, скарги та повідомлення, які надійшли на адресу Комісії, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем 3 було правомірно взято їх до уваги, досліджено, надано їм оцінку та зафіксовано в оскаржуваному рішенні. Також звернута увага на наявність негативної характеристики ОСОБА_1 , наданої керівником Котовської місцевої прокуратури, та факти притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у 2018 році та проведення службових розслідувань у 2017 та 2019 роках.

6. Суд також звернув увагу на те, що рішення Кадрової комісії №7 прийнято п`ятьма з шести голосів, що не є порушенням Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора 17 жовтня 2019 року №233 (далі - Порядок №233). Суд зазначив про необґрунтованість доводів позивача про те, що співбесіда проводилася більше години, хоча вона не повинна перевищувати тривалість 45 хвилин, адже відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора 03 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок №221) указаний час передбачено на виконання практичного завдання. У свою чергу, посилань на обмеження у часі проведення співбесіди Порядок №221 не містить, навпаки, члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

7. Оскільки рішення Кадрової комісії №7 стало підставою для прийняття спірного наказу від 11 березня 2021 року № 405к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури, то суд першої інстанції зазначив, що немає підстав для його скасування.

8. Не знайшов суд першої інстанції підстав для задоволення і інших позовних вимог позивача, як похідних.

9. П`ятий апеляційний адміністративний суд погодився з наведеною позицією суду першої інстанції та постановою від 02 листопада 2021 року залишив указане рішення без змін.

10. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Комісією під час проведення співбесіди була досліджена та обговорена вся наявні інформація щодо прокурора, який проходив співбесіду, а висновки, наведені в оскаржуваному рішенні Кадрової комісії підтверджені відеозаписом проведеної співбесіди та матеріалами справи.

11. Суд апеляційної інстанції зазначив про безпідставність тверджень ОСОБА_1 на незаконність його звільнення з підстав передбачених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та як наслідок, протиправності наказу №405к про його звільнення, оскільки юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі зазначеної норми, є не закінчення процесу ліквідації чи реорганізації або завершення процедури скорочення чисельності прокурорів, а виключно наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

12. Суд апеляційної інстанції указав, що при вирішені цієї справи судом першої інстанції та в ході апеляційного провадження спірне рішення Комісії було перевірено відповідно до завдань адміністративного судочинства, згідно з приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи

13. Від позивача до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року, де скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог повністю.

14. Скаржником рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються відповідно до вимог пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

15. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у справах № 540/1982/19, № 640/419/20, № 340/3563/20, № 640/419/20, № 340/3563/20, № 640/1598/20, № 120/3458/20-а, № 826/26222/15 та № 340/3563/20.

16. На підставі указаних висновків скаржник вважає, що: 1) докази (негативна характеристика ОСОБА_1 , надана керівником Котовської місцевої прокуратури), які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції та надається їм оцінка лише у виняткових випадках; 2) рішення Кадрової комісії про невідповідність прокурора критеріям доброчесності має не просто містити мотиваційну частину, а необхідно, щоб ця мотиваційна частина доповнювалась документами, що перевіряються; 3) Комісією не було прийнято до уваги та фактично проігноровано результати успішного складання ним попередніх двох іспитів а також виконаного практичного завдання, на яких має базуватися висновок щодо його професійної компетентності; 4) суди при вирішенні цього спору не дотримались принципу офіційного з`ясування обставин справи.

17. На думку позивача, рішення Кадрової комісії, прийняте за результатами співбесіди, є незрозумілим. В ньому взагалі не зазначені мотиви та посилання на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. У рішенні Кадрової комісії наведено лише підстави прийняття, а не обставини, що вплинули на ухвалення цього рішення. Не було посилань на порушення норм права, якими керувалася Комісія як суб`єкт владних повноважень. Рішення містить лише узагальнені формулювання, що фактично позбавило його можливості ефективно захищати свої права та законні інтереси. Крім того, протокол засідання Комісії деталізації підстав прийнятого рішення також не містить. Позивач вважає, що за змістом оскаржуваного рішення Кадрової комісії - низькій рівень його професійної етики підтверджується численними публікаціями та заявами фізичних осіб, але про що вказані публікації та заяви і який їх зв`язок з його професійною етикою - Комісією не вказано. Твердження Комісії про те, що він не відповідає вимогам професійної компетентності є помилковим, оскільки суперечать результатам перших двох етапів атестації, які саме і визначали рівень знань та умінь у застосуванні Закону України «Про прокуратуру».

18. Скаржник зазначає, що Комісія не звинувачувала його в наявності не задекларованого майна або порушення заповнення щорічних декларації. Він не є та не був фігурантом кримінальних або адміністративних справ. Не притягався до дисциплінарної відповідальності за грубі порушення дисципліни, та не мав діючого дисциплінарного стягнення. Не був учасником резонансних подій які б мали негативний суспільний резонанс.

19. Звертає увагу, що сумніви членів Комісії в його доброчинності були побудовані виключно на замовних публікаціях одного з сайтів у мережі Інтернет, автором яких є невстановлені особи та необґрунтованих заявах фізичних осіб (деякі з заяв 20-річної давнини та без підписів). Поряд з цим, суди першої та апеляційної інстанції не звернули уваги на долучений до справи висновок службового розслідування прокуратури Одеської області (яке було проведене за заявою позивача), у відповідності до якого факти відображені у вказаних публікаціях були спростовані.

20. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень пункту 13 Порядку №233, у частині можливості підписання рішення Кадрової комісії не всіма присутніми, під час співбесіди, членами Комісії (шість членів), а лише тільки п`ятьма. Крім того, відсутня правова позиція Верховного Суду, щодо повноважень цих же Комісій проводити співбесіду тривалістю більше 45 хвилин на противагу встановленій, положенням пункту 18 Порядку № 233, тривалості співбесіди - до 45 хвилин.

21. Ухвалою від 23 грудня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

22. Від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, у якому він просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Зазначає, що фактично усі доводи касаційної скарги ОСОБА_1 стосуються незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою доказам у справі, які скаржник намагається переоцінити, не зважаючи на положення частини другої статті 341 КАС України.

23. 31 січня 2022 року позивач надав відповідь на відзив.

24. 12 вересня 2022 року Верховний Суд провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2022 року об 11 год. 30 хв. у приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.Московська, 8, корпус 5.

25. 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 надіслав до суду додаткові пояснення та просив урахувати висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду після подання касаційної скарги (справи №640/1053/20, №580/1902/21, №П/320/451/20, № 640/594/20, № 200/8598/20-а , № 140/12991/20, №420/6957/20, №140/12991/20, №640/158/20, № 380/7511/20, № 640/1312/20, № 640/1397/20, № 420/10211/20, №280/9086/20, №640/1175/20, № 420/7407/20, №420/8235/20, №640/1848/20, № 160/8111/20).

26. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги касаційної скарги та просив їх задовольнити.

27. Представник відповідача Кудіна Т.А. просила відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

IV. Установлені судами попередніх інстанцій обставини

28. Наказом керівника Одеської прокуратури №3699к від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури.

29. У зв`язку із набранням чинності Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-IX), позивачем 11 жовтня 2019 року подано заяву встановлено зразка про переведення на посаду в Офіс Генерального прокурора та про намір пройти атестацію.

30. З огляду на успішне проходження першого етапу атестації - складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, позивач був допущений до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

31. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками ОСОБА_1 виконав письмове практичне завдання.

32. За наслідками проведеної співбесіди Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення № 7 від 14 січня 2021 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

33. На обґрунтування рішення Кадрової комісії зазначено, що ОСОБА_1 має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками, внаслідок чого відповідь на друге запитання практичного завдання прокурором не надано. Крім того, рівень професійної компетентності недопустимо низький, як для прокурора, оскільки він не зміг надати відповіді на запитання щодо норм Конституції України та Закону України «Про прокуратуру». Як наслідок, низький рівень професійної етики прокурора, зумовлений недостатніми професійними знаннями, недостатнім фаховим орієнтуванням у чинному законодавстві, низьким рівнем компетентності та професіоналізму - не сприяє формуванню довіри до прокуратури. При цьому, низький рівень професійної етики прокурора підтверджується численними публікаціями наявними у матеріалах співбесіди, зверненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , негативною характеристикою керівника Котовської місцевої прокуратури, фактом притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у 2018 році, проведенням відносно нього службового розслідування у 2017 та 2019 роках.

34. Наказом керівника Одеської обласної прокуратури №405к від 11 березня 2021 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 15 березня 2021 року.

Підстава - рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №7 від 14 січня 2021 року.

35. Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

V. Нормативне регулювання

36. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

37. Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

38. 25 вересня 2019 року набув чинності Закон № 113-IX, яким до Закону № 1697-VII були внесені зміни, якими, зокрема, зменшено загальну чисельність прокурорів органів прокуратури, запроваджено процедуру атестації прокурорів, а також у тексті Закону № 1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно словами «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

39. Пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII. Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

40. Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (пункт 9).

41. Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

42. Згідно з пунктами 11-13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

43. За змістом пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

44. Відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII за умови настання однієї із наступних підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

45. На виконання вимог Закону № 113-IX наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 затверджено Порядок № 221, пунктами 6, 8 розділу I якого визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

46. Розділ IV Порядку № 221 визначає порядок проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора.

47. До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками (пункт 2 розділу IV).

48. На виконання практичного завдання прокурору надається 45 хвилин. Виконання практичного завдання після завершення наданого часу забороняється. Після виконання завдання прокурор здає комісії написане ним вирішення завдання на аркуші (аркушах) з відміткою комісії (пункт 7 розділу IV).

49. Співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання (пункт 8 розділу IV).

50. Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень (пункт 9 розділу IV).

51. Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно) (пункт 10 розділу IV).

52. Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії (пункт 11 розділу IV).

53. Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (пункт 12 розділу IV).

54. Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії (пункт 13 розділу IV).

55. Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (пункт 14 розділу IV).

56. Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання (пункт 15 розділу IV).

57. Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 16 розділу IV).

58. Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 221 кадрові комісії за результатами атестації регулярно подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

59. Рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації може бути оскаржене прокурором у порядку, встановленому законодавством (пункт 5 розділу V).

60. Пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

61. З метою визначення порядку роботи кадрових комісій, наказом Генерального прокурора 17 жовтня 2019 року №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (Порядок №233).

62. За змістом абзаців 2, 3 пункту 12 Порядку № 233 рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

63. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

64. Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка (пункт 13 Порядку № 233).

65. Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 18 Порядку № 233 тривалість співбесіди прокурора становить до 45 хвилин. За наявності об`єктивних причин, час, відведений на співбесіду, може бути збільшений за процедурним рішенням комісії.

66. Під час проведення співбесіди члени комісії можуть користуватися рекомендаціями з оцінки відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

67. Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VІ. Позиція Верховного Суду

68. Положеннями частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

69. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

70. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги позивача, Верховний Суд виходить з такого.

71. Предметом оскарження у цій справі є прийняте кадровою комісією рішення про неуспішне проходження позивачем атестації та наказ про звільнення позивача з посади на підставі указаного рішення.

72. Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово надавав оцінку та висловлював правову позицію щодо застосування, зокрема, і пунктів 7, 9, 11, 12, 15, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ в аспекті дискреційних повноважень кадрових комісій (в рамках атестації прокурорів) і меж судового контролю у справах про оскарження рішень останніх за наслідками третього етапу атестації (співбесіди). У постановах від 10 квітня 2020 року (справа № 819/330/19), від 10 січня 2020 року (справа № 2040/6763/18), від 21 жовтня 2021 року (справа № 640/154/20), від 02 листопада 2021 року (справи № № 120/3794/20-а, 640/1598/20), від 04 листопада 2021 року (справа № 640/537/20), від 02 грудня 2021 року (справа № 640/25187/19), від 16 грудня 2021 року (справа № 640/26168/19), від 22 грудня 2021 року (справа № 640/1208/20) Верховний Суд висловився щодо обґрунтованості і вмотивованості рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації як необхідної умови його відповідності критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, а також, що рішення цього органу [кадрової комісії] можуть піддаватися судовому контролю, що аж ніяк не заперечує й не протирічить дискреційним повноваженням цього органу під час атестування прокурорів й ухвалення за наслідками цієї процедури відповідних рішень.

73. Таким чином, оскільки предметом атестації є оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 5 розділу I Порядку № 221), а рішення про неуспішне проходження прокурором атестації приймається кадровою комісією саме з підстав невідповідності, на думку комісії, прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, то Верховний Суд наголошує на тому, що суди мають повноваження оцінювати рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації.

74. Оцінюючи зміст рішення Кадрової комісії №7, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків, що матеріалами справи підтверджені висновки Комісії стосовно того, що ОСОБА_1 має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками, рівень професійної компетентності та етики недопустимо низький, а спірне рішення містить мотиви із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

75. З цим погоджується й колегія суддів з огляду на таке.

76. Судами попередніх інстанцій установлено, що під час проведення співбесіди, керуючись пунктами 13,17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ та пунктом 6 розділу І, пунктом 16 розділу IV Порядку №221, Комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, етики та доброчесності. Зокрема зазначила, що рівень професійної компетентності недопустимо низький як для прокурора.

77. Підставами зазначеного висновку слугувало те, що під час співбесіди відповідь на друге питання практичного завдання прокурором не надано, а також не надано відповіді на питання щодо норм Конституції України та Закону № 1697-VII.

78. Переглянувши зміст диску на якому зафіксоване проведення співбесіди та матеріали справи (письмові відповіді на практичне завдання) суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 не надано відповіді на друге питання практичного завдання та зазначено про неготовність відповідати на питання про законодавство, зокрема, щодо обов`язків прокурора та якою статтею Закону № 1697-VII вони визначені. Також позивачу було поставлено питання про мету діяльності прокуратури відповідно до статті 1 Закону № 1697-VII. Втім, позивач належної та правильної відповіді не надав.

79. Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, що указані обставини свідчать про обґрунтованість висновків Комісії щодо невідповідності прокурора критерію професійної компетенції.

80. Верховний Суд вважає помилковими доводи ОСОБА_1 про те, що результати іспитів, складених за допомогою комп`ютерної техніки та виконаного практичного завдання є визначальними при прийнятті рішення кадровими комісіями щодо рівня професійної компетентності прокурора, оскільки предметом дослідження кадрової комісії можуть і повинні бути й інші аспекти професійної компетентності прокурора.

81. Також в основу рішення Кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, покладений висновок щодо низького рівня професійної етики прокурора, зумовленого недостатніми професійними знаннями, недостатнім фаховим орієнтуванням у чинному законодавстві, низьким рівнем компетентності та професіоналізму, що не сприяє формуванню довіри до прокуратури.

82. При цьому низький рівень професійної етики прокурора, за висновками членів Комісії, підтверджується численними публікаціями в мережі Інтернет щодо ОСОБА_1 , роздруківки з яких наявні у матеріалах атестації, а також зверненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , негативною характеристикою керівника Котовської місцевої прокуратури, фактом притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у 2018 році, проведенням службового розслідування у 2017 та 2019 роках.

83. Перевіряючи такі висновки суди установили, що під час співбесіди ОСОБА_1 підтвердив факт притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак зазначив, що наказ, яким було накладено вказане дисциплінарне стягнення, був скасований через допущені формальні порушення (притягнення до відповідальності під час перебування прокурора на лікарняному).

84. Щодо розміщення на сайті «Котовські партизани» негативних публікацій тільки стосовно нього, то ОСОБА_1 під час співбесіди не зміг пояснити із чим пов`язано такі обставини. При цьому, за припущеннями позивача особа, яка є адміністратором цього сайту, виконує замовлення стосовно нього. Водночас позивач звернув увагу Комісії, що по факту поширення інформації на цьому сайті порушена кримінальна справа, яка перебуває у Роздільнянській прокуратурі. Декілька разів, ОСОБА_1 як фізична, а не посадова особа, звертався до процесуальних керівників в цій кримінальній справі з проханням прискоритися у розслідуванні. Разом з тим, цивільних позовів щодо захисту честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 не подавав.

85. Зокрема, Комісією розглянута скарга ОСОБА_3 , який повідомляв, що дії заступника начальника податкової поліції ОСОБА_1 , призвели до протиправного вилучення та продажу його майна на суму 750 000,00 гривень.

86. Окрім того, судами установлено, що Комісією для з`ясування професійної придатності позивача, компетентності та етики, ставилися і інші питання.

87. Так ОСОБА_1 повідомляв, що за його ініціативою стосовно посадових осіб Подільського виконавчого комітету була порушена кримінальна справа за статтею 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України), як «привласнення і розтрата». Пояснив, що у подальшому було пред`явлено підозру місцевому депутату. При цьому прокурор плутався у правильності обрання термінів «розтрата» «привласнення», не зміг чітко пояснити, яке він мав відношення до кримінального провадження, стосовно депутата, підозру якому пред`являла обласна прокуратура.

88. Щодо справи про замах на вбивство воїна АТО ОСОБА_5 , позивач пояснив членам кадрової комісії, що не був згідний із кваліфікацією злочину, але процесуальний керівник наполягав на його кваліфікації саме за статтею 115 КК України. У подальшому ОСОБА_1 призначив себе старшим групи процесуальних керівників та перекваліфікував указане кримінальне провадження з статті 147 КК України на статтю 186 КК України. ОСОБА_1 також повідомив, що необхідність призначення його старшим групи прокурорів виникла з метою уникнення будь-якого незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень попередньо призначеного - старшого групи прокурорів у вказаній справі. Далі справу було передано до обласної прокуратури у зв`язку із наявністю конфлікту інтересів у прокурорів Котовської місцевої прокуратури та розголошенням матеріалів досудового розслідування. Перевірка витоку інформації щодо вказаної справи через внутрішню безпеку не була здійснення позивачем оскільки він звернувся із таким проханням до прокуратури області в усній формі, адже, на його думку, обласна прокуратура могла зробити це ефективніше.

89. Наявність указаних обставин установлених Комісією свідчить про правильність висновків судів попередніх інстанцій та Комісії щодо низького рівня професійної етики прокурора, зумовленого недостатніми професійними знаннями, недостатнім фаховим орієнтуванням у чинному законодавстві, низьким рівнем компетентності та професіоналізму.

90. Кадровою комісією було також ураховано наявний у матеріалах атестації лист Громадської спілки «Консультативної Ради по дотриманню законодавства» до Прокурора Одеської області ОСОБА_6 відносно колишнього працівника податкової міліції ОСОБА_1 , який неодноразово підозрювався у корупції та хабарництві, проходив фігурантом за фактами вимагання хабарів, з проханням звернути увагу на діяльність заступника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_1 та протидіяти злочинній діяльності вказаної посадової особи.

91. Також 11 січня 2021 року, на офіційну електронну адресу Комісії надійшов лист від «Ivan Gonta» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до якого було додано копії публікацій у Інтернет та витяги з матеріалів кримінальних проваджень відносно вимагання ОСОБА_1 хабара та злочинної перекваліфікації кримінальних справ. Зокрема, у листі наголошувалося, що ОСОБА_1 «кришував» організовані злочинні схеми (рекет, вимагання грошей з підприємців, рейдерство, контрабанда, наркотрафік, вирубка лісів) та брав гроші за закриття кримінальних справ. Серед іншого, вказувалося, що ОСОБА_1 фактично «знищив» кримінальну справу по вбивству контрабандистом ОСОБА_7 своєї сім`ї, перекваліфікувавши цей злочин з «умисного вбивства двох або більше людей» на «вбивство по необережності». Справа по замаху на вбивство воїна добровольця учасника АТО ОСОБА_8 , була перекваліфікована на «дрібне хуліганство і крадіжку». Крім того, ОСОБА_1 було «відмазано» ґвалтівника неповнолітньої дитини.

92. Під час проведення співбесіди з позивачем також було обговорено інформацію викладену у вищевказаному листі та враховано надані ним пояснення.

93. Кадровою комісією була також обговорена та досліджена негативна характеристика керівника Котовської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_1 .

94. Судова колегія звертає увагу на те, що саме ці обставини покладені в основу оспорюваного позивачем рішення Кадрової комісії, відтак, указаним спростовуються доводи позивача щодо неналежного обґрунтування Комісією висновку про невідповідність його критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності; незазначення обставин (мотивів), що вплинули на його прийняття (пункт 12 Порядку № 233).

95. Суд наголошує, що згідно з вимогами статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

96. Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс) визначено, що одними із принципів, на яких ґрунтується професійна діяльність прокурорів, є доброчесність, формування довіри до прокуратури.

97. Кодексом передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність (стаття 11); при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури (стаття 16); прокурор має суворо дотримуватися обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних (стаття 19); прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс (стаття 21); у відносинах з іншими учасниками судочинства прокурор повинен дотримуватися ділового стилю спілкування, виявляти принциповість і витримку (стаття 27).

98. Як слідує із положень Закону № 113-ІХ, атестаційна процедура проводиться у два етапи: першим з яких є іспит, а другим - співбесіда, під час якої Комісією здійснюється оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора.

99. Проведення співбесіди здійснюється, зокрема, з метою виявлення відповідності кандидата вимогам професійної компетентності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками кандидати виконують письмове практичне завдання. При цьому, юридичний зміст та сутність співбесіди полягає у обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо рівня професійної компетентності прокурора, поставлення йому запитань та дослідження отриманої Комісією інформації про прокурора. Для проведення співбесіди кадрові комісії мають право отримувати будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора. За комісією зберігається право на надання відповідної оцінки прокурорам за результатами цього етапу атестації.

100. Оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

101. Кадрові комісії встановлюють відповідність прокурорів цим критеріям, щоб визначити хто з них гідний продовжувати роботу у реформованих органах прокуратури.

102. Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його рівня компетентності, відповідність вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

103. Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій ураховано те, що рішення кадрових комісій про неуспішне (успішне) проходження прокурором атестації на стадії співбесіди приймалися в межах проведення атестації прокурорів, як одноразової події надзвичайного характеру, що зумовлена необхідністю підвищити ефективність діяльності органів прокуратури шляхом проведення оцінки усіх прокурорів на відповідність критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

104. На думку членів кадрової комісії, з якою після дослідження матеріалів справи та відеозапису співбесіди погодилися і суди обох інстанції, ОСОБА_1 не відповідає вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, зокрема має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками. У зв`язку з цим ухвалено рішення про неуспішне проходження ним атестації.

105. Верховний Суд зазначає, що рішення Комісії про невідповідність прокурора, який проходить атестацію, критеріям доброчесності, має не просто містити мотиваційну частину, а необхідно, щоб ця мотиваційна частина доповнювалася документацією, яка перевіряється, і яка містить інформацію та посилання на порушення прокурором певних стандартів професійної етики та доброчесності.

106. Поряд з цим, приписами Порядку №221 встановлено, що кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

107. Так, Кадровою комісією під час проведення співбесіди була досліджена та обговорена вся наявні інформація щодо прокурора, який проходив співбесіду, а висновки, наведені в оскаржуваному рішенні Кадрової комісії підтверджені відеозаписом проведеної співбесіди та матеріалами справи.

108. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на численні листи, скарги та повідомлення, які надійшли на адресу Комісії, Суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно взято їх до уваги, досліджено, надано їм оцінку та зафіксовано в оскаржуваному рішенні.

109. Тому Верховний Суд зазначає про обґрунтованість висновку Комісії щодо наявності обставин які свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора.

110. З огляду на вказане, ухвалене за результатами проведення співбесіди з ОСОБА_1 рішення про неуспішне проходження ним атестації є вмотивованим, обґрунтованим та не суперечить вимогам чинного законодавства.

111. Верховний Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 , подаючи заяву про переведення на посаду прокурора в обласну прокуратуру та намір пройти атестацію, цілком і повністю був ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації та погодився на їхнє застосування. Тобто позивач розумів наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом №113-IX. В іншому випадку позивач мав повне право відмовитися від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок проходження прокурорами атестації, чого він не зробив.

112. Верховний Суд зазначає, що законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, вказав, які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю.

113. З приводу аргументів позивача щодо наявних, на його думку, процесуальних порушень, а саме: кадровою комісією при прийнятті оскаржуваного рішення недотримано вимог пункту 13 Порядку №233, зокрема рішення підписано п`ятьма з шести членів Комісії, які приймали участь у проведені співбесіди, колегія суддів зазначає про таке.

114. Згідно з пунктом 13 Порядку № 233 рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка.

115. Отже, з конструкції наведеної норми слідує, що відмова члена кадрової комісії підписати, зокрема рішення, має наслідком проставлення у такому рішенні відповідної відмітки. Водночас це не означає, що таке рішення комісії втрачає свою суть та юридичну силу, позаяк, ключовим у такому випадку є результати голосування членів комісії за прийняте рішення, що відображається у відповідному протоколі засідання Кадрової комісії.

116. Тут варто зауважити, що фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке потягнуло за собою прийняття незаконного рішення.

117. Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, її порушення може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

118. Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення Кадрової комісії з означених вище аргументів позивача, адже відсутність підпису одного із членів цієї комісії у спірному рішенні не суперечить результату голосування за наслідками проведеної співбесіди з ОСОБА_1 .

119. Доводи позивача, що тривалість співбесіди прокурора становить до 45 хвилин, колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать нормам чинного законодавства, зокрема приписам пункту 18 Порядку №233, якими прямо передбачено, що за наявності об`єктивних причин, час, відведений на співбесіду, може бути збільшений за процедурним рішенням Комісії.

120. Оцінюючи доводи касаційної скарги позивача щодо неврахування судом апеляційної інстанції при вирішенні спору, за подібних цій справі спірних правовідносин, висновків Верховного Суду у справах № 640/419/20, № 340/3563/20; № 640/1598/20 та № 120/3458/20-а, колегія суддів зазначає таке.

121. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 3міст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

122. При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин i впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їx сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

123. Кожне рішення кадрової комісії має індивідуальний характер та опосередковується у кожному конкретному випадку різними обставинними проходження атестації (етапів) прокурором.

124. Незважаючи на подібність норм правового регулювання у справах, які наводить скаржник у касаційній скарзі та у справі, яка розглядається, обставини кожної справи такої категорії є відмінними, оскільки рішення кадрової комісії носять індивідуальний (персональний) характер, а тому не можна стверджувати про релевантність наведених скаржником правових позицій Верховного Суду у справах № 640/419/20, № 340/3563/20; № 640/1598/20 та № 120/3458/20-а.

125. Таким чином доводи касаційної скарги ОСОБА_1 за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

126. Також колегія суддів відхиляє аргументи скаржника щодо безпідставності врахування судом апеляційної інстанції доказів - негативної характеристики ОСОБА_1 , наданої керівником Котовської місцевої прокуратури, як такі, що не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

127. Тут варто зазначити, що судове рішення є результатом повного і всебічного з`ясування обставин адміністративної справи (стаття 244 КАС України) та ретельної оцінки наданих сторонами й витребуваних судом доказів на тлі правильного застосування норм матеріального і процесуального права (стаття 242 КАС України). Від зміни цих елементів, відповідно, може змінюватися й кінцевий результат судового рішення в адміністративній справі.

128. Отже, витребувавши всі необхідні матеріали, які мають стосунок до предмета доказування, вичерпно й ретельно вивчивши матеріали справи, суди першої та апеляційної інстанції не встановили обставин для задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

129. Висновки судів попередніх інстанцій є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка судами здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

130. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

131. Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

132. Зважаючи на те, що звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII прямо передбачене підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX і пов`язане, зокрема, з наявністю рішення Комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та незаконним звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури.

133. З огляду на це Суд резюмує, що рішення судів попередніх інстанцій, яким позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка. Суди правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

134. Отже, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку.

135. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

136. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

137. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі №420/6029/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена судової колегії - судді Верховного Суду Калашнікової О.В. повний текст постанови підписано 17 жовтня 2022 року, в перший день після виходу судді з відпустки.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько О.В. Калашнікова