Справа № 757/12001/21-а
Суддя: Підпалий В. В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Підпалого В.В.,

при секретарі судового засідання - Луцюк А.В.,

розглянувши в м. Києві в порядку спрощеного провадження адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в особі відділу ювенальної превенції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в особі відділу ювенальної превенції (надалі по тексту - Відповідач, Печерське УП ГУ НП в м. Києві), третя особа: ОСОБА_2 , в якому просив визнати бездіяльність Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в особі відділу ювенальної превенції протиправною, та зобов`язати Відповідача застосувати стосовно Третьої особи відповідальність, передбачену ст. 173-2 КУпАП щодо насильницьких дій, зазначених у заяві ОСОБА_1 від 05.12.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між позивачем та третьою особою розірваний на підставі рішення суду, від шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Позивач зазначає, що дитина проживає з ним, оскільки для цього є відповідні підстави і ризики нанесення дитині Третьою особою значної психологічної травматизації. Одним із випадків мав місце 04.12.2020 року, коли Третя особа переслідувала Позивача та дитину і вчиняла конфлікт, застосовуючи фізичну силу і психологічний тиск, за що, на думку Позивача, за визначеннями ст.173-2 КУпАП є насильством. Відповідна заява була подана до відділу ювенальної превенції Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, а згодом переадресовано на розгляд до Печерського УП ГУ НП у м. Києві. На адвокатський запит представника позивача, Відповідачем було надано Позивачу копії матеріалів провадження. Однак, розглянувши отримані копії, Позивач вважає дії Відповідача незакінченими, а відтак має місце бездіяльність, яка полягає у тому, що позивача не повідомляли про хід розгляду його заяви, не пропонували надати додаткові матеріали, що свідчили про насильство з боку третьої особи.

На думку Позивача, за фактом насильства з боку Третьої особи мав бути складений протокол за ст. 173-2 КУпАП та накладене адміністративне стягнення, однак цього зроблено не було.

За вищенаведених підстав, Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та зобов`язання Відповідача вчинити певні дії, спрямовані на їх відновлення.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року позовну заяву залишено без руху.

01.04.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, адвоката Соколова В.В., про зміну позовних вимог, у якій позивач, крім вище заявлених вимог, просив суд також встановити судовий контроль за виконанням даного рішення та зобов`язати начальника Печерського УП ГУ НП в м. Києві надати суду звіт про виконання даного рішення в строк протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили.

30.04.2021 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання.

11.06.2021 року від представника відповідача, відділу правового забезпечення ГУНП у м. Києві, надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначили, що вимоги позивача щодо зобов`язання скласти протокол не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.

17.06.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник не погодився з доводами Відповідача про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що суть даного спору не оскарження неіснуючого протоколу, а визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язати даного суб`єкта винести протокол про адміністративне правопорушення та встановлення судового контролю за виконання даного рішення. Тобто, зміст спору - оцінка бездіяльності відповідного органу.

05.07.2021 року від Третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких виклала свою позицію щодо позовних вимог Позивача, описавши коротко події, які відбувалися між нею та Позивачем, а також події, які мали місце 04.12.2020 року, коли, як стверджує Позивач, Третя особа здійснювала психологічний та фізичний тиск на Дитину. ОСОБА_2 повністю не погодилася із доводами Позивача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у своєму позові жодними належними та допустимими доказами не доводить факт насилля з її боку.

29.07.2021 року до суду надійшли заперечення від представника позивача, адвоката Зубицької Л.М., в яких вона вказала, що сторона Позивача не погоджується із клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки профілактичні заходи, про які зазначає Відповідач, є дещо незрозумілим в контексті положень КУпАП та КАС України, а також в контексті невідворотності відповідальності та покарання за скоєне правопорушення. В свою чергу ж положення КУпАП, а саме глави 19 містять у собі зобов`язання органів, які розглядають справу, складати протокол про адміністративне правопорушення, чого Відповідач не зробив, порушивши законодавство, оскільки без складання протоколу про адміністративне правопорушення неможливо в подальшому притягнути особу до адміністративної відповідальності, що в свою чергу нівелює принцип невідворотності покарання та стимулює у правопорушника бажання вчинити правопорушення знову.

Суд, дослідивши матеріали провадження цивільної справи, відзив Відповідача, заперечення Позивача на відзив, пояснення Третьої особи, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2020 року по справі № 761/16778/20 за позовом ОСОБА_2 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Від шлюбу у колишнього подружжя є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає Позивач, 04.12.2020 року Третя особа переслідувала Позивача та Дитину і вчиняла конфлікт, застосовуючи фізичну силу і психологічний тиск, що за визначеннями ст. 173-2 КУпАП є насильством. В свою чергу, ним було подано відповідну заяву до відділу ювенальної превенції Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, яку в подальшому було переадресовано на розгляд до Печерського УП ГУ НП у м. Києві.

05.02.2021 року адвокатом Соколовим В.В. було направлено на адресу Печерського УП ГУ НП у м. Києві адвокатський запит, в якому просив надати відповідне рішення та документи, прийняті по заяві ОСОБА_1 стосовно переслідування та вчинення насильства ОСОБА_2 .

Листом від 17.02.2021 року, підписаного начальником Дубровою А. , адвокату Соколову В. було надано відповідь, згідно якої проінформували заявника, що проведеною роботою факт насильства в сім`ї не підтверджено. З гр. ОСОБА_2 проведено профілактичну роботу щодо недопущення проявів насильства в сім`ї в ході якої роз`яснено вимоги ст. 173-2 КУпАП та приєднали копії матеріалів по ЖЄО № 47540 від 18.12.2020 року.

Довідкою про результати перевірки по ЖЄО № 47540 від 18.12.2020 року було встановлено, що в ході проведеної перевірки, зв`язавшись за номером телефону з ОСОБА_2 , факт вчинення будь-яких протиправних дій по відношенню до своєї доньки категорично заперечувала та зазначила про те, що колишній чоловік перешкоджає їй у побаченнях із спільною дитиною. З гр. ОСОБА_2 в телефонному режимі проведено профілактичну роботу щодо недопущення проявів насильства в сім`ї, в ході якої роз`яснено вимоги ст. 173-2 КУпАП.

Натомість Позивач та його представники вважають, що дії Відповідача є незакінченими, а відтак має місце бездіяльність, яка полягає у тому, що на їх думку, за фактом насильства з боку Третьої особи мав бути складений протокол за ст. 173-2 КУпАП та накладене адміністративне стягнення, а без його складання неможливо в подальшому притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 173-2 КУпАП України, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

У разі якщо постраждалою особою є дитина, будь-які дії, що вчиняються щодо неї, базуються на принципах, визначених Конвенцією ООН про права дитини, Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та законодавчими актами України у сфері захисту прав дитини.

Разом з цим, відповідно до ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать:1)виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них;2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України;3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися;4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників;5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством;6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії;7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством;8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону;9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Ч. 1 глави ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України від 19.12.2017 № 1044, основними завданнями підрозділів ЮП зокрема є вжиття заходів щодо запобігання та протидії домашньому насильству, вчиненому дітьми та стосовно них, а також жорстокому поводженню з дітьми.

Як вбачається, Позивач та його представники вважають, що дії Відповідача є незакінченими, а відтак має місце бездіяльність, яка полягає у тому, що позивача не повідомляли про хід розгляду його заяви, не пропонували надати додаткові матеріали, що свідчили про насильство з боку третьої особи. Крім того, на їх думку, за фактом насильства з боку Третьої особи мав бути складений протокол за ст. 173-2 КУпАП та накладене адміністративне стягнення, а без його складання неможливо в подальшому притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Так, згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, суд не може погодитися із доводами Позивача, що в даній ситуації мала місце бездіяльність Відповідача, оскільки Відповідачем було здійснено ряд дій, передбачених законодавством щодо виявлення факту адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, скоєного Третьою особою, зокрема було відібрано пояснення у ОСОБА_2 та проведено профілактичну роботу і роз`яснено вимоги статті 173-2 КУпАП,за результатами якої працівниками Печерського УП ГУ НП у м. Києві, факт насильства в сім`ї підтверджено не було (згідно довідки про результати перевірки по ЖЄО № 47540 від 18.12.2020 року). За таких обставин, оскільки, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не встановлений, а відтак відсутні підстави для зобов`язання Відповідача скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення Третьою особою, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, суд наголошує, що у своїй діяльності, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю(ст. 252 КУпАП).

У зв`язку із вищезазначеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про визнання бездіяльності Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в особі відділу ювенальної превенції протиправною, та зобов`язання Відповідача застосувати стосовно Третьої особи відповідальність, передбачену ст. 173-2 КУпАП щодо насильницьких дій, зазначених у заяві ОСОБА_1 від 05.12.2020 року. Крім того, суд відмовляє у позовних вимогах Позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням даного рішення, зобов`язання начальника Печерського УП ГУ НП в м. Києві надати суду звіт про виконання даного рішення в строк протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили, оскільки вони є похідними від первісних вимог, в задоволенні яких судом вже відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Печерського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в особі відділу ювенальної превенції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дняпроголошення.

Суддя В.В. Підпалий