Справа № 140/4723/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4723/22 пров. № А/857/11197/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідач Судова-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича. В., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі № 140/4723/22 про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про забезпечення позову, -

суддя в 1-й інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення 06.07.2022,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 ) до пред`явлення адміністративного позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив заборонити Департаменту соціальної політики Луцької міської ради припинення надання йому житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2022 року до закінчення розгляду позовної заяви в суді.

Також ОСОБА_1 до суду подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки перебуває у статусі пенсіонера по віку, тобто особи, яка втратила працездатність. Вважає, що оскільки встановлений законом розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову складає більше 27 відсотків від його місячної пенсії, яка є єдиним джерелом існування, наявні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Для підтвердження свого майнового стану надає довідку про доходи №561504 від 17.01.2022, яка видана Луцьким об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Волинській області.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 в задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення відповідно до заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки клопотанню про звільнення від сплати судового збору, оскільки не враховано те, що єдиний дохід позивача - пенсія невеликого розміру, що є важливим доказом, який підтверджує скрутне матеріальне становище. На думку апелянта, судом не взято до уваги те, що фактично за подання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, в разі задоволення заяви, позивачу необхідно буде заплатити судовий збір на протязі двох тижнів у сумі 1736,70 грн., що перевищує 5 відсотків його річного розміру за попередній календарний рік (29436,36 х 5% = 1471,82 грн.). А неподання позивачем додаткових документів, які підтверджують відсутність будь-яких додаткових доходів, мало бути додано до матеріалів позовної заяви після отримання у відповідних структурах.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Повертаючи без розгляду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову не перевищує 5 відсотків річного розміру за попередній календарний рік, відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору. Відтак, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повернув її заявнику без розгляду.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

За правилами частини четвертої статті 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з частиною сьомою статті 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі подання заяви про забезпечення позову, зокрема не надання документа про сплату судового збору, така заява повертається без розгляду заявнику.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 вказаної статті ставка судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року становить 2481,00 гривень.

Відтак, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову становив 744 грн. 30 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване тим, що є пенсіонером, майновий стан не дає йому змоги сплатити судовий збір, оскілки такий на думку заявника складає більше 27 відсотків від його місячної пенсії, що підтверджується довідкою про доходи, яка видана Луцьким об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Волинській області

Так, згідно Довідки про доходи №561504 від 17.01.2022, яка видана Луцьким об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Волинській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку у пенсійному органі та отримує пенсію за віком. Дана довідка містить інформацію про отримання позивачем пенсії за 2021 рік в загальному розмірі 29436,36 грн..

Втім, відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Однак, повне звільнення від сплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони не спроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування, тощо).

Крім того, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей132,133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України «Про судовий збір» кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідно до наданої заявником довідки, яка містить інформацію про отримання позивачем пенсії за 2021 рік, розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову не перевищує 5 відсотків його річного розміру за попередній календарний рік (29436,36 грн х 5% = 1471,82 грн), а інших документів, які б підтверджували підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та не приймаються колегією суддів в якості належних.

При цьому, колегія суддів не надає оцінку доводам апеляційної скарги в частині обґрунтування доводів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки зазначені доводи розглядаються судом першої інстанції вразі подання заяви про забезпечення позову з дотриманням вимог КАС України та їм повинна надаватися оцінка при розгляді заяви по суті.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243,311, 312, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі № 140/4723/22 про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2022 року