Справа № 160/15970/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 жовтня 2022 року Справа №160/15970/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області про визнання протиправним, скасування рішення, визнання періодів роботи та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області, №57 від 11.08.2022 року про відмову в призначенні їй пенсії за пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ;

- визнати періоди її роботи з 26.11.2019 року по 01.08.2022 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю ««Ливарно-механічний завод», як такий, що дає їй право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області зарахувати ці періоди роботи до пільгового стажу;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 04.08.2022 року, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні по цій адміністративній справі.

Згідно з положеннями частини 8 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У пункті 9 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу, що серед іншого позивач просить суд «визнати періоди її роботи з 26.11.2019 року по 01.08.2022 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю ««Ливарно-механічний завод», як такий, що дає їй право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області зарахувати ці періоди роботи до пільгового стажу», проте така вимога не містить посилань на протиправність дій, бездіяльності чи рішення суб`єкта владних повноважень. Більш того, вказана позовна вимога ні до кого не звернута взагалі, у зв`язку з чим суд не може визначити належного відповідача. Тобто, вказана вимога не відповідає вищеозначеним приписам КАС України.

Окрім того, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI).

За положеннями частини 1 статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року становить 2 481,00 гривень.

З огляду на викладене, позивач повинен був сплати судовий збір за подання адміністративного позову з вимогами немайнового характеру мав сплати судовий збір за кожну з таких вимог у розмірі 992,40 грн. (2 481,00 грн. х 0,4).

Проте, невизначеність позовних вимог та питання їх взаємопов`язаності між собою унеможливлює встановлення судом кількості заявлених в адміністративному позові позовних вимог немайнового характеру.

Водночас, суд звертає увагу, що до матеріалів адміністративного позову було надано дублікат чека від 12.10.2022 про здійснення 05.09.2022 позивачем сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (код квитанції №9280-4622-6885-0080; № квитанції №0.0..2).

Положеннями статті 9 Закону № 3674-VI судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг).

Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи.

Згідно з довідкою начальника відділу аналітики та судової статистики Т. Семенко від 17.10.2022 №1479 матеріали справи № 160/15970/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, містять платіжне доручення про сплату судового збору: від 05.09.2022 року №0.0..1 КБ «Приватбанк», на суму 992,40 грн. за подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Станом на 17.10.2022 року зазначене вище платіжне доручення прикріплено та обліковується у КП «ДСС» за адміністративною справою № 160/14077/22, яка перебуває в провадженні судді Кучми К.С.

З КП «ДСС» судом встановлено, що ОСОБА_1 12 вересня 2022 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області №57 від 11.08.2022 року про відмову в призначенні їй пенсії за пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ;

- визнати періоди її роботи з 26.11.2019 року по 01.08.2022 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю ««Ливарно-механічний завод», як такий, що дає їй право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області зарахувати ці періоди роботи до пільгового стажу;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 04.08.2022 року, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні по цій адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 у справі №160/14077/22 (головуючий суддя Кучма К.С.) означений позов було повернуто позивачеві.

Таким чином, позивачем згідно із квитанцією 05.09.2022 №0.0..1 сплачений та зарахований судовий збір у межах розгляду іншої адміністративної справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, чинним законодавством передбачено певний порядок повернення сплаченого збору в разі повернення позовної заяви. При цьому, чинним законодавством не передбачений механізм зарахування сплаченого судового збору, який обліковується за однією справою, провадження по якій не відкрито, до іншої справи за позовом того ж позивача.

Таким чином, у цьому випадку позивач має право повернути сплачений ним судовий збір згідно з квитанцією від 05.09.2022 №0.0..1, однак така не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі (№160/15970/22), так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Зважаючи на викладене, суд наголошує, що неможливість використання документа про сплату судового збору, який подавався до первинної позовної заяви, яку суд повернув позивачеві, не обмежує та не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно із положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону №3674-VI позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була йому повернута.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20, а також в ухвалі Верховного Суду 15 лютого 2022 року справа № 990/39/22.

Отже, позивачу після уточнення позовних вимог за кожну немайнову вимогу, заявлену в адміністративному позові, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн.

При цьому, суд акцентує увагу позивача, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 року (справа №640/21330/18) та від 05.06.2020 року (справа №280/5161/19).

Отже, суд звертає увагу, що позивачеві після уточнення позовних вимог необхідно доплатити судовий збір за кожну заявлену в адміністративному позові немайнову вимогу у розмірі 992,40 грн. за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Чечелівському районі міста Дніпра, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA4004632, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ(суду) 34824364.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:

- уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або уточненим суб`єктним складом правовідносин у відповідності до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі;

- документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України, відповідно до уточнених позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області про визнання протиправним, скасування рішення, визнання періодів роботи та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити позивачу що, відповідно до абзацу 2 частини 3 Прикінцевих положень КАС України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Юхно