Справа № 420/26839/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/26839/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (далі позивач, ТОВ) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (далі відповідач) в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/200174 від 08.12.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/000874 від 08.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач під час здійснення митного контролю необґрунтовано та безпідставно поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом на підставі хибних та штучно сформованих висновків про те, що використані декларантом для декларування митної вартості товару відомості не підтверджені документально внаслідок чого відповідачем застосовано другорядний метод визначення митної вартості. У той же час всі надані позивачем документи в сукупності в повній мірі доводять правильність обрання позивачем основного методи та правомірність його застосування для митного оформлення товару, а тому позивач вважає прийняте відповідачем рішення необґрунтованим та незаконним, таким, що має очевидно протиправний характер та порушує законні права і інтереси позивача, а отже підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року позов задоволено повністю.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису 10.09.2007 року, номер запису: 0029167, вид економічної діяльності: 43.21 Електромонтажні роботи (основний); 42.91 Будівництво водних споруд; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 43.11 Знесення; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

05.11.2021 року між ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» та «БГ ИНДУСТРИЬЛ ГРУП ЕООД», Болгарія укладено зовнішньоекономічний контракт №05.11.2021 про поставку товару, відповідно до предмету якого, Продавець доставляє і передає у власність Покупця на умовах FCA (Інкотермс-2020), а Покупець отримує і оплачує Товар, виробництва фірми Siemens Energy Glob al GmbH and Co.KG (Німеччина), відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору. Найменування, специфікація, кількість, ціна за одиницю і загальна вартість Товару вказані в Додатку №1.

Розділом 2 вказаного договору визначена ціна і вартість товару зокрема, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказані в Додатку №1 до цього Договору. Вартість маркування, упаковки, Товару включена в загальну вартість Договору. Загальна вартість Товару (ціна Договору): 87000,00 (вісімдесят сім тисяч). Валютою Договору є євро.

Базисні умови поставки: Продавець доставляє Товар на умовах FCA Берлін, Німеччина, (Siemens Energy Global GmbH & Co.KG, Nonnendammallee 104, 13629 Berlin, Germany) згідно з Інкотермс-2020.

На виконання вказано договору здійснено поставку товару електричної апаратури для комутації або захисту електричних кіл чи для приєднання до електричних кіл або в електричних колах - вимикачі автоматичні для напруги більш як 72.5 кВ (Вимикач трифазний 3APlFG-145kV.3150A.40.0 kA, виробництва Siemens Energy Global GmbH & Co. KG. Німеччина, вартістю 87000.00 євро.

Послуги з транспортування Товару до м. Одеси, Україна, сплачуються Позивачем окремо від вартості Товару на підставі Договору транспортного експедирування №05 від 06.06.2017 року з ТОВ «ФУЛКОМ ЛОГІСТИК».

06.12.2021 року з метою митного оформлення постановленого товару позивачем складено та подано до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA500500/2021/226617.

Митна вартість товару визначена Позивачем за ціною Контракту (основним методом), станом на дату оформлення ЕМД №UA500500/2021/226617 задекларована Позивачем митна вартість Товару для визначення розміру митних платежів становила 2682009,90 грн. (87000,00 Євро * 30,8277 грн. / 1 Євро).

В перерахунку на долар США задекларована вартість Товару склала 2682009,90 грн. / 27,2981 грн. / 1 долар США = 98248,96 доларів США. З урахуванням того, що вага НЕТО Товару становить 6752,00 кг., задекларована Позивачем вартість одного кілограма Товару становила 98248,96 доларів США / 6752,00 кг = 14,551 доларів США.

Відповідно до вимог МКУ Позивачем до митної вартості Товару Позивачем також включено таку складову як вартість послуг з транспортування Товару з м. Берлін, Німеччина до м. Одеса, Україна згідно рахунку №498 від 06.12.2021 року на суму 101310,00 грн. (з ПДВ), що було еквівалентно 3711,00 доларів США станом на дату складення ЕМД.

В національній валюті України на дату оформлення ЕМД №UA500500/2021/226617 задекларована Позивачем митна вартість Товару для визначення розміру митних платежів становила загалом 2783313,15 грн..

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу:

зовнішньоекономічний договір поставки від 05.11.2021 року №05.11.2021 та додаток №1 до договору від 05.11.2021 року;

інвойс №67 від 17.11.2021 року;

митну декларацію країни відправлення MRN 21DE33Е0 від 18.11.2021 року;

пакувальний лист №477QGP51697959 від 26.07.2021 року;

автотранспортна накладна СМР;

договір транспортного експедирування №5 від 06.06.2017 року з ТОВ «ФУЛКОМ ЛОГІСТІК» разом з додатковою угодою №1 від 01.11.2019 року та рахунком на оплату №498 від 06.12.2021 року.

Від відповідача надійшло повідомлення з пропозицією надати додаткові документи, що підтверджують числові значення митної вартості Товару, у відповідь на яку, Позивач направив лист вих. №1490 від 07.12.2021 року, в якому зазначив, що ним надано всі необхідні для визначення митної вартості Товару за основним методом документи, які в повній мірі підтверджують числові значення митної вартості Товару.

08.12.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/200174/2 в сторону збільшення за резервним методом та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/000874.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме зазначено, що: - у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- зовнішньоекономічний договір №05.11.2021, наданий до митного оформлення, складено 05.11.2021 року, але у пакувальному аркуші №477QGP51697959 та у копії експортної декларації зазначено зовнішньоекономічний договір (контракт) з іншим номером . Пакувальний аркуш №477QGP51697959 складено 26.07.2021 року.

Щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, зокрема відповідно до розділу 2 умов зовнішньоекономічного договору укладеного між ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» та «БГ ИНДУСТРИЪЛ ГРУП ЕООД» від 05.11.2021 року, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказані в Додатку №1 до цього Договору. Вартість маркування, упаковки, Товару включена в загальну вартість Договору.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що витрати на упаковку вже включені постачальником у вартість товару, а тому їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно ст.А.9 «Перевірка - упаковка - маркування» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, є безпідставним посилання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

Стосовно зауважень митного органу щодо того, що зовнішньоекономічний договір №05.11.2021, наданий до митного оформлення, складено 05.11.2021 року, але у пакувальному аркуші №477QGP51697959 та у копії експортної декларації зазначено зовнішньоекономічний договір (контракт) з іншим номером , а сам пакувальний аркуш №477QGP51697959 складено 26.07.2021 року, то колегія суддів такі зауваження відхиляє, оскільки, як вбачається з наданих позивачем документів, вказаний пакувальний лист виготовлений виробником обладнання компанією Siemens Energy Global GmbH & Co. KG. Німеччина, яке згодом було поставлено позивачу компанією БГ ИНДУСТРИЬЛ ГРУП ЕООД» (Болгарія) на підставі контракту від 05.11.2021 року.

Враховуючи те, що ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» вказане обладнання придбало не напряму у виробника обладнання, тому зазначення в пакувальному листі контракту з іншим номером та датою жодним чином не суперечить наданим позивачем документам про придбання цього обладнання, зокрема контракту від 05.11.2021 року та інвойсу.

Колегія суддів зазначає, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність достатньо обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів у позивача.

При цьому згідно висновків Верховного Суду викладеному у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, Верховний суд зазначив, що відповідно до пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15.

Митним кодексом України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

Верховний Суд у своїх правових висновках (постанова від 25.02.2020 року справа №260/718/19; постанова від 27.04.2020 року справа №140/804/19) наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Матеріали даної справи таких доказів не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Так, оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 року Одеській митниці відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 3405,00 грн. підлягає стягненню з Одеської митниці.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року - без змін.

Стягнути з Одеської Митниці () до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано 13 жовтня 2022 року

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.