Справа № 280/4024/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Справа № 280/4024/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 06.04.2022 №59 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 28.03.2022 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи: 17.10.1994 29.12.1994, 09.09.1996 15.11.2005, 20.01.2016 28.03.2022 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 28.03.2022 він звернувся до територіального підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача 1 від 06.04.2022 №59 у призначенні пенсії позивачеві було відмовлено з огляду на відсутність пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Зазначає, що на момент звернення до пенсійного органу він досяг віку 55 років 1 місяць 23 дні., мав загальний стаж 31 рік 4 місяці 21 день, а пільговий стаж 15 років 6 місяців 26 днів. Наявність зазначеного стажу підтверджується записами в трудовій книжці позивача, а відмова вмотивована тим, що позивачем не надана пенсійному органу уточнююча довідка на підтвердження наявності спеціального трудового стажу, відповідно до Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Оскільки трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином, то вимога відповідача 1 про надання додаткових довідок не відповідає вимогам законодавства. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, 02.08.2022 засобами системи «Електронний суд» подали відзиви на позов.

В обгрунтування відзиву на позовну заяву відповідач 1 зазначає, що підствою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, передусім, наявність професії та виробництва в Списках №1 та №2 та, якщо особа працювала після 01.01.1992, підтвердження шкідливих умова праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хочаб однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільнгових умовах. Тобто, при підтвердженні періодів роботи після 01.01.1992 пільговий стаж обчислюється з урахуванням відомостей про фактичну зайнятість у шкідливих умовах роботи. Час навчання, відповідно до долучених дипломів № НОМЕР_1 та №925639 до страхового стажу не включений, оскільки прізвище у вказаних документах не збігається з прізвищем позивача за паспортними даними. Згідно наданих позивачем документів, доданих до заяви про призначення пенсії від 28.03.2022 та даними, що місяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 31 рік 04 місяці 21 день, з них робота за списком №2 становить 02 роки 05 місяців 25 днів. Оскільки станом на дату звернення за призначенням пенсії у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, йому було відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву на позові відповідач 2 наводить аналогічні викладеним у відзиві відповідача 1 аргументи, просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідачем 2 суду надана копія матеріалів заяви позивача про призначення пенсії.

11.08.2022 від предствавника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в який представником наведені заперечення проти тверджень відповідачів.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративої справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши усі наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.02.2022 позивач досяг віку 55 років.

28.03.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Станом на 28.03.2022 позивач мав загальний стаж роботи 31 рік 4 місяці 21 день (з приводу загального стажу спір між сторонами відсутній).

Рішенням відповідача 1 від 06.04.2022 №59 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. При цьому до пільгового стажу позивача зарахований період з 07.02.2018 по 31.07.2020 (2 роки 5 місяців 25 днів).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в періоди 17.10.1994 29.12.1994, 09.09.1996 15.11.2005, 20.01.2016 28.03.2022 він працював на посадах, які входять до переліку посад за Списком №2.

Судом за даними трудової книжки позивача встановлено, що в періоди:

з 17.10.1994 по 29.12.1994 позивач працював слюсарем-ремонтником 5 розряду в Теплосиловому цеху Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча, м. Маріуполь;

з 09.09.1996 по 31.08.1997 слюсарем-ремонтником металургійного обладнання в прокатних та сталеплавильних цехах 4 розряду в Цеху ремонту енергетичного обладнання Орендного підприємства «Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча», м. Маріуполь;

з 01.09.1997 по 15.09.1997 - слюсарем-ремонтником металургійного обладнання в прокатних та сталеплавильних цехах 5 розряду в Цеху ремонту енергетичного обладнання в тому саме підприємстві;

з 16.09.1997 по 23.01.2001 слюсарем-ремонтником металургійного обладнання 5 розряду в металопрокатному цеху 3000 в тому саме підприємстві;

з 24.01.2001 по 09.09.2001 слюсарем-ремонтником (підготовка до ремонту) 5 розряду в тому саме цеху на тому ж підприємстві;

з 10.09.2001 по 15.11.2005 слюсарем-ремонтником металургійного виробництва 5 розряду в тому саме цеху на тому ж підприємстві;

відповідно до рішення загальних зборів від 01.07.2010 Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

з 20.01.2016 по 31.10.2016 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 механослужба дільниця печей, стана та холодильників Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

відповідно до рішення загальних зборів від 25.04.2016 Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

з 01.11.2016 по 23.01.2017 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху оперативного обслуговування устаткування виробничих цехів дільниця з ремонту устаткування листопрокатного цеху 3000 бригада з обслуговування і ремонту механічного устаткування в Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

з 24.01.2017 по 06.02.2018 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 Енергослужба Бригада з підготовки ремонтів в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

з 07.02.2018 по 23.01.2020 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху сервісного обслуговування ЛПЦ-3000 дільниця нагрівальних печей та ЕТА Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промервіс»;

з 24.01.2020 по 31.07.2020 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху сервісного обслуговування ЛПЦ-3000 дільниця чергового персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промервіс»;

з 01.08.2020 по 23.02.2021 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 дільниця з підготовки ремонтів бригада з ремонту енергетичного устаткування в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

з 24.02.2021 по 28.03.2022 (день звернення із заявою про призначення пенсії) слюсарем-ремонтником 5 розряду у листопрокатному цеху 3000 Енергослужба Дільниця з ремонту устаткування насосних станцій і промпроводок в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Не погодившись з незарахуванням до пільгового стажу періодів роботи: 17.10.1994 - 29.12.1994; 09.09.1996 - 15.11.2005; 20.01.2016 - 28.03.2022, а також вважаючи протиправним рішення 06.04.2022 №59 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1058).

За приписами ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць -після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Посада позивача, яку він обіймав в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС», відповідно до довідки від 16.02.2022 №99, відносились до підрозділу 6 розділу III списку №2, затвердженого постановами КМУ №461 від 24.06.2016 та №479 від 04.07.2017, а отже надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Робочі місця на яких працював позивач були атестовані, що, зокрема, підтверджується наказом ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» від 03.05.2019 №512 та не заперечувалось відповідачем 1 у спірному рішенні від 06.04.2022 №59.

Посади позивача, які він обіймав в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (яке до перейменування та зміни організаційно-правової форми мало найменування - Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча, м. Маріуполь; Орендне підприємство «Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча», м. Маріуполь; Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»; Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»), відносились до підрозділу 6 розділу III списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (передбачалась в п. 3.1а розділу ІІІ списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, п. 1а розділу ІІІ списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162), а отже надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В період з 1999 року по 2022 рік включно позивач був зайнятий повний робочий день, що підтверджується довідкою форми ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає і п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вказує Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом було досліджено копію трудової книжки позивача про що зазначалось вище.

Вищезазначені записи у трудовій книжці позивача виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ і завірені печаткою роботодавця.

Відтак, суд вважає, що зазначені докази підтверджують факт роботи позивача за професією, яка передбачена Списком №2, що свідчить про наявність підстав для зарахування спірних періодів до пільгового стажу

Суд не бере до уваги доводи відповідачів щодо ненадання позивачем до заяви про призначення пенсії уточнюючих довідок, оскільки, по перше, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка, яка у даному випадку містила відповідні записи.

По-друге, відповідно до абз. 4 п. 3.3 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою ПФУ від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Згідно із п. 1, 2 ч. 1 ст. 64 Закону №1058, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Доказів надсилання відповідачами, зокрема відповідачем 1, відповідних запитів з проханням надати уточнюючі довідки (інформацію) щодо пільгового характеру роботи позивача суду не надано.

Разом з тим, суд враховує, що підприємство в якому позивач набув спірний стаж перебуває на території міста Маріуполя Донецької області, яке внаслідок невиправданої агресії російської федерації на теперішній час перебуває в окупації. З загальнодоступних джерел інформації вбачається руйнація більшої частини міста Маріуполя внаслідок бойових дій, що відбувались на території цього українського міста, в тому числі зруйновані промислові об`єкти. Відтак, позивач об`єктивно позбавлений можливості надати відповідачам будь-які уточнюючі довідки (інформацію) щодо пільгового характеру роботи позивача.

Суд зазначає, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», пункту 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, «Ґаші проти Хорватії», пункт 40, «Трґо проти Хорватії», пункт 67).

З огляду на принцип «належного урядування», відповідач 1 як державний орган повинен був діяти вчасно та у належний і послідовний спосіб, аби гарантувати повне відновлення порушених прав позивача.

Відтак, суд вважає безпідставними доводи відповідачів про ненадання позивачем уточнюючої (их) довідки (ок) про підтвердження пільгового стажу.

З огляду на викладене, відповідач 1 протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №2 період його роботи з 17.10.1994 29.12.1994, 09.09.1996 15.11.2005, 20.01.2016 28.03.2022.

Разом з тим не підлягає задоволенню вимога позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з огляду на таке.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.

Таким чином, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 28.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення, а саме відповідача 1.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.04.2022 №59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. сорок коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «18» жовтня 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль