Справа № 640/3486/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3486/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "11" серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А:

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року №ВП62444146 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з вказаними постановами, оскільки у нього відсутня можливість виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №640/20117/18, адже стягувач - ДП «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» переведений на податковий облік до Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "11" серпня 2022 р. позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року про стягнення з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн, прийняту в рамках ВП№62444146.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року про стягнення з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків витрат виконавчого провадження у розмірі 402,96 грн, прийняту в рамках ВП№62444146.

Суд першої інстанції, визнаючи протиправними оскаржувані постанови державного виконавця, але з інших підстав, ніж ті, які були викладені у позовній заяві, зазначив, що повторне ухвалення державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в зв`язку із зміною боржника у виконавчому провадженні, за наявності чинних та не виконаних раніше ухвалених таких постанов, не передбачено чинним законодавством України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що оскільки у виконавчому листі у ВП № 62444146 замінено іншого боржника з іншим кодом ЄДРПОУ, а саме: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими податками (), а Офіс великих платників податків ДПС () ліквідовано, то старший державний 12.01.2022 відповідно до вимог пункту 3 статті 27 Закону України Про виконавче провадження» обґрунтовано прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 26000 грн та відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» - постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 402,96 грн.

Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції на стадії відкриття провадження у цій справі ухвалою від 31.01.2022 залишив позовну заяву без руху для надання позивачу можливості усунути недоліки позовної заяви, однак із клопотанням на виконання вказаної ухвали позивач звернувся лише 22.02.2022, тобто не зрозуміло, чи скористався позивач своїм правом у десятиденний строк, наданий судом першої інстанції для виконання ухвали.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

У судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 05 червня 2019 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2019 року, у адміністративній справі № 640/20117/18 за позовом Державного підприємства «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62444146 щодо примусового виконання виконавчого листа №640/20117/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 07 лютого 2020 року в частині зобов`язання Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Державному підприємству «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5 090 636,93 грн та з податку на додану вартість у розмірі 2 054 594,08 грн на поточний рахунок Державного підприємства «УДЦТС» «Ліски» №1561, банк отримувача: Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код банку 322669 протягом п`яти робочих днів з дати набрання законної сили рішенням суду. Боржником у виконавчому провадження зазначено: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, стягувачем є Державне підприємство «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски».

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 липня 2020 року з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби стягнуто витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 195,96 грн, які складаються з папіру А4 29*0,23=6,67 грн; друк на принтері 29*0,23=6,67 грн; оплата за користування ЄДРВП (відкриття ВП) - 1*69=69 грн; марки (рекомендований з повідомленням лист) 2*31=62 грн; марки (рекомендований лист) 1*15=15 грн; марки (простий лист) 4*8=32 грн; конверт 7*0,66 грн=4,62 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 липня 2020 року з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби стягнуто виконавчий збір у розмірі 18892,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року замінено боржника у виконавчому провадженні №62444146 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника - Офіс великих платників податків Державної податкової служби.

15 лютого 2021 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов лист від 02 липня 2020 року за вх.№1799, в якому повідомлялось, що відповідно до наказу Державної податкової служби України від 25 вересня 2020 року №520 «Про затвердження реєстру великих платників податків на 2021 рік» (із змінами, внесеними наказом Державної податкової служби України від 22 грудня 2020 року №745) ДП «Ліски» виключено з реєстру великих платників податків, тому з 01 січня 2021 року, як вказано у листі, вказаний платника знаходиться за основним місцем обліку в ГУ ДПС у м. Києві (Дніпровський район), у зв`язку з чим, для формування висновку про повернення ДП «Ліски» надміру сплачених грошових коштів необхідно звертатись до ГУ ДПС у м. Києві (Дніпровський район).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року у справі №640/20117/18 замінено боржника у виконавчому листі з Офісу великих платників податків ДПС на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року замінено боржника у виконавчому листі на підставі вказаної ухвали суду.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків стягнуто виконавчий збір у розмірі 26000,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 402,96 грн, які складаються з складаються з папіру А4 29*0,23=6,67 грн; друк на принтері 29*0,23=6,67 грн; оплата за користування ЄДРВП (відкриття ВП) - 1*69=69 грн; виконавчі дії 3*69=207,00 грн; марки (рекомендований з повідомленням лист) 2*31=62 грн; марки (рекомендований лист) 1*15=15 грн; марки (простий лист) 4*8=32 грн; конверт 7*0,66 грн=4,62 грн.

Незгода позивача з прийнятими державним виконавцем постановами про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2022 року стала підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацом 2 частини 5, абзацом 1 частини 6 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами частин 1, 3 статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Водночас, частиною 5 статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Згідно з частиною 9 статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тож одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 28 січня 2021 року у справі №640/24233/19, від 14 січня 2021 року у справі № 750/2414/17.

У своїй постанові від 22 жовтня 2021 року у справі №520/17933/20 Верховний Суд підкреслив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом не передбачено.

Судом першої інстанції встановлено, що одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№62444146 (02 липня 2020 року), державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн.

Тобто, державним виконавцем реалізовано його обов`язок щодо прийняття постанови про стянення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

Між тим, 12 січня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знову прийнято постанову від 12 січня 2022 року про стягнення виконавчого збору, але вже з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та в розмірі 26000,00 грн.

Водночас, матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей, які б могли стати підставою для прийняття цієї постанови, зокрема, визнання протиправною та скасування тощо, та, відповідно, збільшення розміру виконавчого збору з 18892,00 грн до 26000,00 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана позивачем постанова про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2022 року у виконавчому провадженні №62444146 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо оскарження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12 січня 2022 року №62444146, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1,2 статті 42 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Пунктами 1, 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених ст. 42 Закону № 1404-VIII. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Як зазначалось, державним виконавцем при відкритті у 2020 році виконавчого провадження ВП№62444146 ухвалено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 02 липня 2020 року.

Вказана постанова є чинною та до неї не вносились будь-які зміни або виправлення, тобто, визначені державним виконавцем витрати виконавчого провадження підлягають стягненню у встановленому порядку.

Колегії суддів зазначає, що прийнята державним виконавцем постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 12 січня 2022 року в цьому ж виконавчому провадженні майже дублює витрати, зазначені у постанові від 02 липня 2020 року. Додатково додано ще такі витрати, як «виконавчі дії 3*69=207,00 грн».

Проаналізувавши положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, колегія суддів зазначає, що законодавець не визначив такого виду витрат виконавчого провадження, як «виконавчі дії».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження у 2020 році вже вирішив питання щодо витрат виконавчого провадження, тому постанова від 12 січня 2022 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Посилання скаржника на те, що підставою для ухвалення оскаржуваних постанов державного виконавця стала заміна іншого боржника з іншим кодом ЄДРПОУ, а саме: замінено Офіс великих платників податків ДПС () на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими податками (), у зв`язку з ліквідацією Офісу великих платників податків ДПС, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, як станом на час ухвалення державним виконавцем постанов від 12 січня 2022, так і станом на час апеляційного розгляду цієї справи Офіс великих платників податків ДПС () та Офіс великих платників податків ДФС () знаходиться в стані припинення. Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року у справі №640/20117/18 замінено боржника у виконавчому листі з Офісу великих платників податків ДПС на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яке за наслідками виконання виконавчого листа, виданого у справі №640/20117/18, сплатить, визначений державним виконавцем у постановах від 02.07.2020 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Що стосується доводів скаржника щодо дотримання позивачем десятиденного строку, встановленого судом першої інстанції для виконання ухвали від 31.01.2022 про залишення позовної заяви без руху, то колегія суддів зазначає, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення позивач копію ухвали від 31.01.2022 отримав 16.02.2022, а з клопотанням про усунення недоліків звернувся до суду 22.02.2022 тобто в десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "11" серпня 2022 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків