Справа № 710/1282/22
Суддя: Симоненко О. В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 710/1282/22
Провадження № 2-а/710/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Симоненко А.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Кисличенко Л.А.,

представника позивача адвоката Петренка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області, Інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Звенигородського районного ВП ГУНП у Черкаській області Шипінської Наталії Геннадіївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП Головного управління національної поліції у Черкаській області Шипінської Наталії Геннадіївни серії БАБ № 787348 від 11.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП..

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Уважає, що постанова є незаконною. Так, у постанові не зазначено, які саме пункти Правил дорожнього руху ним порушені, не надано жодного доказу його вини. Вказав, що у постанові зазначено, що підставою притягнення його до адміністративної відповідальності є те, що він 11.08.2022 року о 23.00 год в м. Шпола по вул. Соборній керував автомобілем КІА CERATO д.н.з. НОМЕР_1 не престебнутий ременем безпеки та відсутні поліс обов`язкового страхування. Разом із тим, він не керував автомобілем, що виключає відповідальність за вказані правопорушення. Крім того, зазначив, що поліс обов`язкового страхування, який був чинний станом на 11.08.2022 року, ним був оформлений у передбаченому порядку.

23.09.2022 року позивачу поновлено строк із зверненням до суду з позовом, відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

03.10.2022 року задоволено клопотання відповідачів та продовжено строк для подачі відзиву на позовну заяву до 11.10.2022року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник Головного управління НП в Черкаській області та інспектор Шипінська Н.Г. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка відповідачів, повідомлених у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови серії БАБ № 787348 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.08.2022, винесеної інспектором СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП Шипінською Н.Г, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 5).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.08.2022 року о 23.00 год. в м.Шпола по вул. Соборній керував автомобілем КІА CERATO д.н.з. НОМЕР_1 не пристебнутий ременем безпеки та відсутній поліс обов`язкового страхування.

Відповідно полісу № ЕР-208908189 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів : страхувальник ПАТ « Українська страхова компанія « Княжа вієна іншуранс груп», страхувальник ОСОБА_1 ..

Згідно із ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із п.2 ч.1 ст.5 КАС України, вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч.1 ст.126 КпАП України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Санкцією ч.5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Санкцією ч.1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 222 КпАП України, визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції.

Із змісту норм статті 222 КпАП України вбачається, що розгляд справ за ч.5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КпАП України проводять органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином, наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності події, а також складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем положень ч.5 ст. 121 та ч.1 ст.126 КпАП України лише сама постанова серії БАБ №787348 від 11.08.2022 року, оскільки описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З аналізу частини п`ятої статті 121 та частини першої статті 126 КУпАП убачається, що відповідальність водія за порушення цих норм, в тому числі, настає у разі керування транспортним засобом.

Із оглянутого у судовому засіданні відеозапису від 11.08.2022 року із нагрудної камери співробітника поліції на прізвище ОСОБА_2 , який містить чотири відеофайли, вбачається, що запис розпочався із того, що працівник поліції вийшов із автомобіля та підійшов до ОСОБА_1 , який стояв перед патрульним автомобілем і запитав, хто його побив. У подальшому на питання щодо керування транспортним засобом, ОСОБА_1 неодноразово , протягом усього запису, який тривав із 22 год. 30 хв. повідомляв, що не керував автомобілем. На повідомлення працівника поліції, що в нього є запис із відеореєстратора на автомобілі , де зафіксовано факт керування ним автомобілем, ОСОБА_1 своєї позиції не змінив та стверджував, що не керував транспортним засобом. Відеозапис, про який повідомив поліцейський у постанові не зазначений та суду не наданий.

Отже, обставини керування позивачем транспортним засобом за обставин , вказаних у оскаржуваній постанові не доведені.

Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції не повідомляли про порушення ним вимог Правил дорожнього руху, а саме порушення правил користування ременем безпеки, також не висували вимоги до ОСОБА_1 про пред`явлення полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Крім того, із відеозапису вбачається, що такий розпочався 11.08.2022 року о 22.30 год., останній запис о 23.47 го., у той час , як у постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 23.00 год. , що суперечить одне одному.

Відповідачами доводи позивача не спростовані, доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові не надали.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягується до відповідальності.

Зважаючи на те, що вчинення позивачем адміністративних правопорушень не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, винуватість позивача, на думку суду, ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження порушення позивачем ч.5 ст. 121 та ч.1 ст.126 КпАП України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто вина позивача не доведена, таким чином відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому така постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 787348 від 11.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 07.06.2010, судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Симоненко