Справа № 280/5729/22
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ
18 жовтня 2022 року Справа № 280/5729/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
28.09.2022 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку позивачу «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017 роки;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача «грошову допомогу на оздоровлення» передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» за 2015, 2016, 2017 роки;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбачену п.12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення».
Ухвалою суду від 03.10.2022 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви із доданими до неї документами листом з описом вкладення; належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.
06.10.2022, до суду на виконання ухвали суду від 03.10.2022 від представника позивача надійшла заява (вх. № 38228), в якій останній зазначає, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом разом із доказами надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви з додатками.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на його думку, під час проходження військової служби відповідачем не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби.
Стаття 233 Кодексу законів про працю України врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Так, відповідно до частин 1 та 2 даної норми (в редакції станом на дату подання позовної заяви до суду) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Приписами ч.5 ст.122 КАС України встановлено спеціальний строк звернення до суду у відносинах публічної служби, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд зазначає, що положення Кодексу Законів про працю України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є КАС України.
За приписами ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Станом на дату звернення позивача до суду ст. 233 КЗпП України не містить положень щодо не обмеження будь-яким строком права звернення до суду із вимогами про стягнення заробітної плати (вирішення трудового спору).
За таких обставин, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 є безпідставними, оскільки відбулась зміна у чинному законодавстві Україна, та на тепер відсутні норми, які були предметом аналізу Конституційного Суду України.
Крім того, покликання позивача на правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 26.11.2019 у справі №340/184/19, від 12.05.2022 у справі №280/9017/20, в частині щодо строків звернення до суду, не беруться до уваги, оскільки такі стосувались та ґрунтувались на нормах, які на час звернення з цим позовом вже були нечинними.
Суд зазначає, що позивача 17.11.2017 звільнено з військової служби і на момент звільнення позивачем жодних зауважень щодо проведених з ним розрахунків не зазначав.
В свою чергу, за вирішенням спірного питання позивач звернувся до суду через 5 років після припинення проходження публічної служби, що свідчить про пропуск встановленого місячного строку звернення до суду.
Також, позивачем пропущено і місячний строк звернення до суду з дати набрання чинності змінами до КЗпП України, якими скасовано право на звернення до суду без обмеження будь-яким строком у питаннях виплати заробітної плати.
Суд зазначає, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.
При цьому, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Натомість, порушення провадження у даній справі призведе до порушення принципу правової визначеності, оскільки позивач фактично просить переглянути питання виплати йому грошового забезпечення, яке виплачено йому 19 років тому.
Отже, позивачем порушено місячний строк для звернення до адміністративного суду та не повідомлено суду обставин, що пояснювали б поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
При цьому, позивачем не подано до суду належної заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з додаванням документальних доказів поважності його пропуску.
Згідно з ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на викладене, суд не приймає до уваги наведене позивачем у письмових поясненнях в обґрунтування не порушення строку для звернення до адміністративного суду, оскільки не містить переконливих доводів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 03.10.2022.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
Згідно з ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою і усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України.
Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295,297 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник