Справа № 525/1374/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 р.Справа № 525/1374/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.02.2022 р. (постановлену суддею Прасол Я.В.) по справі № 525/1374/21

за позовом ОСОБА_1

до Провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюка Любомира Миколайовича , Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюка Л.М., Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000323 від 18.10.2021 р. Одночасно позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вищевказаної постанови.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.12.2021 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.02.2022 р. позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.12.2021 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Крім того, апелянт просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1600 грн., понесених за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Вказана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України, та підлягає розгляду, з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разі, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а наведені ним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави не можна визнати поважними.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що застосування ч. 3 ст. 123 КАС України вимагає дотримання одночасно таких умов, а саме, виявлення факту пропуску строку після відкриття провадження у справі та відсутність клопотання позивача про поновлення такого строку або неповажність причин для поновлення строку, вказаних у клопотанні позивача.

Крім того, з`ясувавши після відкриття провадження у справі, що причини, зазначені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не є поважними, суд повинен застосувати ч. 4 ст. 123 КАС України та надати позивачу можливість повідомити про інші причини пропуску строку звернення до суду, оцінивши їх на предмет поважності.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 30.03.2021 р. (справа № 520/11044/19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000323 від 18.10.2021 р., а до суду з вказаним позовом він звернувся 22.12.2021 р. Одночасно при подачі адміністративного позову позивач заявив клопотання про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, у цій справі факт пропуску строку звернення до суду був виявлений судом ще до відкриття провадження у справі, оскільки позивачем було подано клопотання про поновлення строку для звернення суду разом з позовною заявою.

Проте, ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.12.2021 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду без надання оцінки доводам заяви, поданої позивачем, а в мотивувальній частині ухвали лише зазначено, що вирішення вказаного клопотання потребує дослідження додаткових доказів по справі, у зв`язку з чим наявна можливість розгляду даного клопотання під час розгляду адміністративної справи по суті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції мав надати оцінку зазначеним у клопотанні про поновлення строку причинам пропуску строку, зробити висновок щодо їх поважності, а також, у випадку визнання таких причин неповажними, надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Проте, судом першої інстанції не постановлено ухвалу про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку, а лише залишено без розгляду заяву позивача.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про застосування у спірних правовідносинах ч. 3 ст. 123 КАС України є помилковим, оскільки факт пропуску процесуального строку був відомий суду першої інстанції ще до відкриття провадження у справі, але судом не надана оцінка поважності причин для поновлення строку, вказаних позивачем у клопотанні про поновлення такого строку.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.02.2022 р. скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного суду України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із п. 1 ч. 3 цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного суду України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі (ч. 1 ст. 321 Кодексу адміністративного суду України).

Відповідно до п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 322 Кодексу адміністративного суду України, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного суду України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що судові витрати підлягають стягненню на користь позивача при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Судом апеляційної інстанції в цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 не задовольнялися, у зв`язку з чим відсутні підстави щодо проведення розподілу судових витрат, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 1600 грн., понесених за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 141, 242, 243, 250, 287, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.02.2022 р. по справі № 525/1374/21 скасувати.

Справу № 525/1374/21 за позовом ОСОБА_1 до Провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюка Любомира Миколайовича, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, направити до Великобагачанського районного суду Полтавської області для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич