Справа № 500/3392/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/3392/22

14 жовтня 2022 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мандзія О.П., розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Микулинецької селищної ради, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення №790 від 15.04.2021, прийняте на восьмій сесії дев`ятого скликання Микулинецької селищної ради, та рішення №1249 від 23.09.2021, прийняте на шістнадцятій сесії восьмого скликання Микулинецької селищної ради;

зобов`язати Микулинецьку селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для садівництва розміром 0,12 га в селі Стара Брикуля Тернопільського району Тернопільської області в межах території, що прилегла до домогосподарства ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29.09.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк, достатній для усунення її недоліків (із зазначенням способу їх усунення) до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

Відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 29.09.2022 позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали, на адресу суду 12.10.2022 надійшла заява про поновлення строку для оскарження рішень Микулинецької селищної ради.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що 15.04.2021 Микулинецька селищна рада прийняла рішенгя№790, яким лише частково задовільнила заяву ОСОБА_1 позивачу з моменту подачі її заяви про внесення змін до рішення №790 і, фактично, до цього часу відповідачем жодним чином не проінформовано ні про дату розгляду такої заяви на сесії, ні про прийняте за наслідком розгляду цієї заяви рішення. В цей час в державі вже було запроваджено військовий стан та діяв карантин.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22.10.1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року).

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При цьому, за змістом зазначених норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, що набув чинності 02.04.2020, розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено п.3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Дія карантину з 12.03.2020 на території України неодноразово безперервно продовжувалась.

Разом з цим, Законом України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №731-IX передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020, отже, перебіг процесуальних строків, що були продовжені на час дії карантину, закінчився 06.08.2020.

З 07.08.2020 зміст запровадженого Законом №731-IX правового регулювання питання поновлення та продовження процесуальних строків з огляду на дію на території України карантину свідчить про те, що введені з огляду на карантин обмежувальні заходи можуть бути підставою для поновлення процесуальних строків виключно у випадку, коли пропуск відповідного строку зумовлений обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відтак, у поданій до суду заяві належним чином не мотивовано, якою саме мірою впроваджені у зв`язку з карантином обмеження, об`єктивно унеможливили своєчасне звернення позивачем до суду з цим позовом, як і не надано доказів на підтвердження таких обставин.

При цьому суд зауважує, що впроваджені у зв`язку з карантином обмеження повною мірою не стосувались діяльності державних органів (у тому числі суду) та поштових організацій, служб кур`єрської доставки тощо.

Тобто такі обмеження також жодним чином не перешкоджали своєчасному зверненню позивача до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення №790 від 15.04.2021, прийняте на восьмій сесії дев`ятого скликання Микулинецької селищної ради, та рішення №1249 від 23.09.2021, прийняте на шістнадцятій сесії восьмого скликання Микулинецької селищної ради.

Водночас, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 , на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 , на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 23.05.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Наразі Указом Президента України №573/2022 від 17.08.2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

За таких обставин, враховуючи запровадження воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року, оскарження рішення Микулинецької селищної ради від 15.04.2021 та від 23.09.2021, відсутність пояснень позивача та жодних письмових доказів на підтвердження пропуску строку з підстав введення воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку та відповідно необґрунтованість заяви про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За наведених обставин, суд не вбачає підстави пропущення строку звернення з позовом до суду поважними та надає позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.123, 169, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Надати позивачу строк для зазначення інших підстав пропуску строку звернення до суду до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали шляхом подання необхідних документів на адресу суду м.Тернопіль, вул.Кн.Острозького, 20.

У випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мандзій О.П.