Справа № 280/3256/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

26 вересня 2022 рокуСправа № 280/3256/22
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Чернова Ж.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахування пенсії,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян №12 (далі третя особа), в якому позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області Запорізьке приміське об`єднане Управління пенсійного фонду сплатити недораховану суму при нарахуванні пенсії за період з жовтня 2018 по 01.02.2022 в розмірі 59846,57 грн. на користь позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

20.09.2022 на виконання ухвали суду від 25.05.2022 позивачем подано уточнений адміністративний позов, в якому позивач просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як правонаступника Запорізького приміського об`єднання Управління пенсійного фонду протиправною;

зобов`язати виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по адміністративній справі №317/3330/18 в частині перерахування пенсії, починаючи з набрання законної сили цього рішення.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

Так, у другій позовній вимозі уточненого адміністративного позову позивач просить суд зобов`язати виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по адміністративній справі №317/3330/18 в частині перерахування пенсії, починаючи з набрання законної сили цього рішення.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по справі №317/3330/18, яке набрало законної сили 11.04.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахування пенсії, - задоволено повністю. Зобов`язано Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії за вислугою років від 02.11.2017 року та сплатити недораховану суму в розмірі 20157,50 грн. на користь ОСОБА_1 .

Як зазначено позивачем в уточненому адміністративному позові, Запорізьким приміським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області невірно обчислена пенсія при переході з одного виду пенсії на інший (по вислузі років), що було підтверджено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по справі №317/3330/18. Досудове врегулювання спору із Запорізьким приміським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до 24.07.2019 вирішити не вдалося, відповідач (нині третя особа) по справі вважає свої дії законними. Однак, вказана обставина, не підтверджена жодним доказом.

У зв`язку з чим, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по адміністративній справі №317/3330/18.

Таким чином, в даному випадку відсутній новий спір між сторонами, а позовні вимоги стосуються виконання рішення суду від 28.01.2019 по справі №317/3330/18.

Суд зазначає, що приписами ст.129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

З адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями/ бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по справі №317/3330/18.

Отже, аналізуючи викладене вище суд дійшов висновку, що новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15.

Заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

В даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, наведене свідчить про обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права, оскільки в даному випадку необхідно звертатися до суду з питанням щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по справі №317/3330/18, що в свою чергу передбачено нормами ст. 383 КАС України, а не з новим адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, суддя прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 280/3256/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахування пенсії.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова