Справа № 199/4573/21 (2-а/199/82/21)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 199/4573/21 (2-а/199/82/21)
Суддя І інстанції Богун О.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницький області Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН №4335154 від 11.06.2021 року, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Сіваком Романом Павловичем.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН №4335154 від 11.06.2021 року, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Сіваком Романом Павловичем скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Вінницький області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної відносно позивача постанови, з огляду на наявність вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 11 червня 2021 року інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Сіваком Романом Павловичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4335154, згідно з якою позивач 11 червня 2021 року о 09:10 год. на АД М30 376 км., Вінницька область, с. Якушинці, у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 перевищив дозволену швидкість руху на 55 км/год. рухаючись зі швидкістю 105 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом Трукам 0008446.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.4 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту перевищення швидкості транспортним засобом, яким керував позивач, більш як на 50 км./год. від максимально дозволеної швидкості у населеному пункті.

У такому випадку факт вчинення адміністративного правопорушення повинен бути підтвердженим:

- зафіксованою відповідними технічними засобами швидкості транспортного засобу;

- самого транспортного засобу (марка, модель, державний номерний знак):

- місце вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано, зокрема, фотофіксацію адміністративного правопорушення, яка містить інформацію щодо транспортного засобу, місця фіксації, ліміт швидкості та фактичну швидкість транспортного засобу, а також інформацію про прилад, на якій здійснювалась така фіксація.

З наданої фотофіксації вбачається, що транспортний засіб AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керува позивач, рухався в населеному пункті Якушинці Вінницької області (АД М30 376 км.) із швидкістю 105 км/год.

При цьому, спірна постанова містить посилання на технічний засіб фіксації - TruCam 0008446. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 має сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2018 р. № UА.TR.001 241-18 Rev. 0. Відповідачем суду першої інстанції надані копії: сертифікату перевірки типу від 29 серпня 2018 р. № UА.TR.001 241-18 Rev. 0 (чинний до 26.12.2028 року), сертифікат відповідності від 09.01.2019 року UА.TR.001 22 3-19 на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20.

Колегія суддів вважає, що наведені вище документи підтверджують правомірність використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, фіксація яким швидкості руху транспортних засобів, у свою чергу, має розглядатись як належний, допустимий та достовірний доказ при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Доводи позивача про те, що на працівник поліції в порушення норм ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» технічний прилад TruCam тримав в руках, останній не є стаціонарно вмонтованим способом, тому як здійснення фіксації швидкості з руки (рук) може дати більше ніж передбачено відповідним свідоцтвом про повірку похибку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху транспортного засобу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки за приписами статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик та інш.

За даними ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Колегія суддів звертає увагу, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом на швидкості 105 км/год. в межах населеного пункту при законодавчо допустимій швидкості у 50 км/год. Рухаючись із більше ніж подвійним перевищенням дозволеної швидкості, він грубо порушив Правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку. Колегія суддів вважає, що саме здійснення працівниками патрульної поліції належного контролю на дорогах міста запобігає настанню негативних наслідків неправомірної поведінки водіїв.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про правомірність винесення патрульним поліцейським оскаржуваної постанови і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницький області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова