Справа № 990/134/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

Київ

справа №990/134/22

адміністративне провадження №П/990/134/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої ради правосуддя (адреса: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 12а) (далі - відповідач, ВРП), в якій заявлено вимоги: визнати протиправною бездіяльність ВРП, яка полягала у невчиненні дій щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 грудня 2021 року про зміну підстави звільнення з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у відставку; визнати протиправним та скасувати Рішення ВРП «Про відмову у задоволенні заяви судді ОСОБА_1 про зміну підстав звільнення у відставку з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду»; зобов`язати ВРП змінити підставу звільнення судді ОСОБА_1 , а саме: звільнити її з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Позовна заява направлена засобами поштового зв`язку 07 жовтня 2022 року.

На стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі 12 жовтня 2022 року суддя Гімон М. М. подав заяву про самовідвід від участі у розгляді цієї справи, яка вмотивована тим, що відповідачем у цій справі є Вища рада правосуддя. Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 1425/3дп/15-21 від 30 червня 2021 року відкрита дисциплінарна справа за скаргою ОСОБА_2 стосовно суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, ОСОБА_3 . Суддя зауважує, що вказані обставини не впливають на його неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчать про особисту зацікавленість в результаті її розгляду. Однак, для того, щоб у сторін не виникало сумнівів у неупередженості та безсторонності суду, який розглядає дану справу, вважає за доцільне заявити самовідвід.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 13 жовтня 2022 року у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді справи №990/134/22 відмовив, визнавши, що факт відкриття дисциплінарної справи відносно ОСОБА_3 , питання у якій до того ж не пов`язані зі справою, яка є предметом судового розгляду, не може бути достатньою підставою для висновку про наявність у судді особистої, прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті справи або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та/або об`єктивності при розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

1. Згідно з частиною восьмою статті 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_1 посилається на те, що звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», на підтвердження чого надає копію Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ №887858, відповідно до якої ОСОБА_1 безстроково встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

2. Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

ОСОБА_1 разом із позовом подала заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом, у якій просить поновити строк як такий, що пропущений з поважних причин. Позивач посилається на те, що несвоєчасне звернення до суду за захистом своїх прав пов`язано з наступними факторами: встановленням в Україні воєнного стану; наявність в Україні епідемії коронавірусу та встановлені державою обмеження з метою захисту життя та здоров`я населення в Україні; встановлення другої групи інвалідності, що обмежує можливості в мобільності життя і є додатковим обмеженням життєвих можливостей. Зазначає, що відповідно до норм законодавства України вона відноситься до осіб з обмеженими можливостями, що створювало об`єктивні перешкоди для своєчасного звернення до суду. До заяви долучено Довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ №887858.

Розглядаючи подану заяву у сукупності із наданими до неї документами, суд дійшов висновку про неможливість наразі вирішити питання про поновлення строку звернення до суду, з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є рішення ВРП від 11.01.2022 про відмову у задоволенні заяви про зміну підстав звільнення судді та, як зазначає позивач, пов`язана із цією заявою бездіяльність ВРП. Вимоги про зобов`язання вчинити певні дії є обраним позивачем способом захисту порушеного права, тобто, є похідними вимогами, які нерозривно пов`язані із предметом спору.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, строк для звернення до суду з цим позовом становить один місяць.

Усталеною є позиція Верховного Суду, що визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів (щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби) доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що 18 жовтня 2018 року рішенням ВРП №3155/0/15-18 позивача звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у зв`язку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоров`я.

Однак, як зазначає ОСОБА_1 , до моменту прийняття такого рішення нею 15 вересня 2018 року було направлено до ВРП заяву про звільнення з посади судді за станом здоров`я (отримана ВРП 19 вересня 2018 року). Розгляд цієї заяви відбувся ВРП вже після прийняття рішення від 18 жовтня 2018 року і за наслідками її розгляду ВРП прийняла ухвалу №11683/0/18-18 від 06 листопада 2018 року про залишення заяви без розгляду, оскільки суддя ОСОБА_1 вже є звільненою за станом здоров`я.

Зазначена ухвала ВРП №11683/0/18-18 від 06 листопада 2018 року не була оскаржена ОСОБА_1 у судовому порядку.

Водночас, в подальшому, ОСОБА_1 07 грудня 2021 року подала заяву про зміну підстав звільнення з посади судді, у якій, посилаючись на помилкове не врахування її заяви від 15 вересня 2018 року під час ухвалення рішення №3155/0/15-18 від 18 жовтня 2018 року, просила ВРП змінити підставу звільнення судді зі звільнення за станом здоров`я на звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням ВРП від 11 січня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Отже, спірні у цій справі правовідносини, які полягають у захисті позивачем свого права на звільнення з посади судді у відставку, виникли ще у 2018 році. У грудні 2021 року позивачем були вчинені чергові дії на відновлення свого порушеного права шляхом звернення до ВРП із заявою про зміну підстав звільнення.

Спірне рішення ВРП прийняте 11 січня 2022 року, а відтак, звернення до суду з позовом про скасування цього рішення мало б відбутися у місячний строк з дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про його існування. Однак, позов направлено до суду 07 жовтня 2022 року, тобто, майже через дев`ять місяців з дня прийняття оскарженого рішення ВРП.

У заяві про поновлення строку для звернення до суду з позовом лише наведено перелік обставин, які мали місце у цей період: введення воєнного стану, запровадження карантину, наявність інвалідності другої групи. Однак, безпосереднього обґрунтування, яким чином кожна з таких обставин вплинула на пропуск процесуального строку у заяві не зазначено. При цьому КАС України (у редакції, чинній з січня 2022 року) не містить положень, що наявність таких обставин є абсолютною підставою для продовження/поновлення процесуальних строків.

Суд зазначає, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку, тим більш, якщо строк для звернення до суду з позовом сплинув до введення воєнного стану.

Воєнний стан в Україні введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і триває станом на цей день.

Отже, є підстави вважати, що у цій справі строк сплинув до введення воєнного стану, однак, позивач не зазначає причин, які заважали йому звернутися до суду з цим позовом у встановлений КАС України строк, а посилання на запроваджений в країні карантин мають загальний характер.

Не містить заява про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень і обґрунтування з наданням відповідних доказів, яким чином введення воєнного стану в Україні, а так само встановлені обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, вплинули на можливість звернутися до суду з цим позовом у значно коротший строк, ніж дев`ять місяців. Суд також враховує, що місцем реєстрації позивача є Київська область (Вишгородський район), у якій у період майже до квітня 2022 року велися активні бойові дії, однак, з моменту стабілізації ситуації у Київській області і до моменту звернення до суду з цим позовом також минув досить тривалий проміжок часу - шість місяців. Адресою для листування вказано м. Львів (згідно з наданою копією паспорта ця адреса була попереднім місцем реєстрації позивача), у якому ситуація була стабільною протягом усього проміжку часу, хоча і з періодичними ракетними обстрілами, які не мали постійного характеру і не були масовими.

Суд повторно наголошує, що, безперечно, запровадження воєнного стану є обставиною, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Разом з тим, пропуск процесуального строку повинен мати прямий причинний зв`язок з такою обставиною. Якщо ж процесуальний строк був пропущений до введення воєнного стану, питання про його поновлення повинно вирішуватися з урахуванням причин, з яких строк був пропущений, та тривалості пропуску строку до запровадження воєнного стану.

Однак, як вже було зазначено, у заяві про поновлення строку відповідних причин з посиланням на докази, які їх підтверджують, позивач не зазначив.

Аналогічно, не применшуючи істотність тієї обставини, що позивач має другу групу інвалідності, а також враховуючи висновок про умови та характер праці, викладений у наданій позивачем Довідці, суд вважає, що така також не має абсолютного характеру при вирішенні питання про поновлення строку. Позивач не обґрунтовує, що протягом дев`яти місяців не мала реальної можливості звернутися до суду з цим позовом через стан здоров`я особисто або через представника. Доказів перебування у цей період на лікуванні позивач не надає.

Оцінивши зазначені позивачем обставини у розрізі кожної, суд вважає, що і сукупність таких обставин, які не обґрунтовані і не підтверджені належними доказами, не дають можливості вирішити заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на наведене, поданий позов підлягає залишенню без руху для надання заявникові часу подати заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначити дату отримання (ознайомлення) з рішенням ВРП, а також вказати поважні причини пропуску такого строку.

3. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Позивач, визначаючи коло учасників справи, не зазначив ідентифікаційний код юридичної особи - відповідача згідно з Єдиним державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

4. Крім того, статтею 160 КАС України встановлені вимоги щодо змісту позовної заяви. Зокрема, згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється, зокрема, визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити рішення (дії чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права. Виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, має відповідати останнім, тобто, бути нерозривно з ними пов`язаним.

Позовні вимоги мають бути сформульовані відповідно до встановлених законом способів захисту порушених прав (свобод, законного інтересу), в межах яких, як це встановлено частиною другою статті 9 КАС України, суд і розглядає позовну заяву.

Отже, позовні вимоги в позовній заяві, а так само їх обґрунтування, повинні відповідати критерію чіткості, відображати конкретну позицію позивача в адміністративному спорі, в тому числі і в частині обраного ним способу захисту порушеного права.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВРП, яка полягала у невчиненні дій щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 грудня 2021 року про зміну підстави звільнення з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у відставку.

Однак, за змістом як позовної заяви, так і наступної вимоги, заява позивача від 07 грудня 2021 року була розглянута і вирішена шляхом прийняття ВРП рішення від 11 січня 2022 року, яке позивач просить визнати протиправним і скасувати.

Зазначене свідчить про наявність суперечностей між першою і другою позовними вимогами та з викладеними обставинами на їх обґрунтування.

Також є підстави вважати, що позивач допустив помилку на початку позовної заяви, зазначивши, що її предметом є скасування рішення ВРП від 11 лютого 2022 року.

Більш того, за змістом доводів позивача, викладених у позовній заяві, є підстави вважати, що ОСОБА_1 не погоджується саме з рішенням ВРП від 18 жовтня 2018 року, якою позивача звільнено з посади судді за станом здоров`я, а також з ухвалою ВРП від 06 листопада 2018 року, якою заяву позивача від 15 вересня 2018 року залишено без розгляду. Про це свідчать доводи, що при наявності заяви від 15 вересня 2018 року, якою позивач просила звільнити її у відставку, ВРП протиправно, не розглянувши таку заяву, звільнила її за станом здоров`я, а в подальшому вже залишила без розгляду таку заяву.

Зазначене свідчить про наявність суперечностей між вимогами позову та викладеним обґрунтуванням.

Наявні також суперечності між доводами позивача про незгоду із формулюванням ВРП у рішенні від 11 січня 2022 року, що станом на 18 жовтня 2018 року на адресу ВРП не надходили будь-які заяви ОСОБА_1 про відкликання поданої нею раніше заяви від 23 вересня 2016 року про звільнення за станом здоров`я, і доводами, що вона подала заяву від 15 вересня 2018 року про звільнення у відставку. Доводів про те, що у такій заяві ставилося питання про відкликання попередньо поданої заяви (про що зазначила ВРП) позивач не зазначає.

Такі неузгодженості хоча і не мають істотного і вирішального значення при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, однак, потребують усунення поряд з іншими виявленими недоліками позовної заяви.

Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених вище недоліків шляхом надання уточненої позовної заяви, зміст якої має усувати недоліки, викладені в цій ухвалі, а також надання заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначити дату отримання (ознайомлення) з рішенням ВРП, а також вказати поважні причини пропуску такого строку.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі, якщо недоліки позовної заяви не буде усунуто в зазначений строк, в тому числі у випадку не подання заяви про поновлення строку, а також якщо причини пропуску строку будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон