Справа № 380/8864/22
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8864/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2021 №Ф-6692-55.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність вимоги № Ф-6692-55 від 14.07.2021 року, сформованої Головним управлінням ДПС у Львівській області. Зазначає, що 12.05.2009 зареєструвався суб`єктом підприємницької діяльності, про що отримав свідоцтво про державну реєстрацію. Після набрання чинності 01.01.2004 Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 не зверталась до державного реєстратора із реєстраційною карткою для включення до реєстру відомостей та розраховував, що його статус автоматично буде ліквідовано або за рішенням суду за заявою контролюючого органу. Звітність позивачем не подавалась, податкові перевірки не проводились, акти реагування не були складені. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 27.07.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов. Відзив обґрунтований тим, що позивач 08.05.2009 у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець. Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою, а згідно ч.1 ст.5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 08.07.2010 за № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) зняття з обліку платників єдиного внеску здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, що в даному випадку відсутнє. Враховуючи те, що позивачем не вчинено жодних із передбачених діючим законодавством дій на припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та те, що позивач перебував на обліку в Головному управління ДПС у Львівській області, відповідач вважає, що податкова вимога від 14.07.2021 №Ф-2689-51У сформована відповідно до вимог Закону № 2464-VІ.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.05.2009 Пустомитівською районною державною адміністрацією Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах податкової служби з 2009 ГУ ДПС у Львівській області.

Відповідно до інформаційної бази даних ІС Податковий блок в інтегрованій картці позивача існують такі нарахування позивачу єдиного соціального внеску за 2017 рік в сумі 8448, за І, ІІ, ІІІ, IV квартали 2018 року, І, ІІ, ІІІ, IV квартали 2019 року по 2457,18 грн; в 2019 - за IV квартал 2018 року, І ,ІІ, ІІІ квартали 2019 року по 2457,18 грн; за І квартал 2020 року - 2078,12 грн; за II квартал 2020 року - 1039,06 грн; за III квартал 2020 року - 3178,12 грн; за IV квартал 2020 року - 2200,00 грн. Станом на 31.01.2021 року заборгованість становила 37788,74 грн.

Позивачем сформована вимога від 15.02.2021 №Ф-6692-55 на суму 37 788,74 грн.

Не погодившись із зазначеною вимогою позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. №2464 (далі Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п.4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абз. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин 2 - 4, 8, 12 статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно із абзацами 1, 3 - 5 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно з абз. 2 п. 2 розділу VI Інструкції № 449 встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Відповідно до абзаців 1 - 3, 11 пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Згідно із абз. 1 п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судом встановлено, що в обґрунтування позову позивач зазначав, що підприємницьку діяльність з 2009 року фактично не здійснював, до контролюючих органів податкові декларації та звітність не подавав, а отже не був платником єдиного внеску у розумінні п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI.

Суд визнає безпідставними вказані твердження позивача, враховуючи наступне.

Згідно із п. 65.10.8 ст. 65 Податкового кодексу України внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право, серед іншого: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом.

За приписами п. 4 ст. 5 Закону №2464-VI обов`язки платників єдиного внеску виникають з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців або з початку провадження відповідної діяльності.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Тобто, лише ті фізичні особи, які зареєстровані відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є платники єдиного внеску та зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

За результатами судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що позивач у період з 08.05.2009 по даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Головному управлінню ДПС України у Львівській області, як платник податків та зборів, зокрема єдиного внеску.

Згідно відомостей облікової картки платника податків за позивачем обліковується податковий зі сплати єдиного внеску в сумі 37788,74 грн станом на 31.01.2021 року.

Таким чином, судом встановлено, що будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем та платником єдиного внеску, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, позивач був зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, незалежно від отримання доходу від такої підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах застосована Верховним Судом у постанові від 10.12.2021 р. у справі №640/7479/20.

Стосовно доводів позивача щодо не проведення податковим органом перевірки його підприємницької діяльності та щодо отримання ним доходів, суд звертає увагу, що положеннями законодавства не передбачено обов`язкової та єдиної умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту. Пунктом 3 розділу VІ Інструкції №449 передбачено 10-денний строк для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) після вручення платнику акта перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про порушення платником нарахування єдиного внеску, що утворює самостійні підстави для донарахування податковими органами сум єдиного внеску.

Аналогічних висновків про те, що проведення перевірки та складення акту перевірки не є обов`язковою передумовою прийняття контролюючим органом вимоги про сплату недоїмки за єдиним внеском дійшов Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2018 року (справа №826/11623/16) та від 10 грудня 2019 року (справа №826/25425/15).

Щодо формування вимоги про сплату боргу у 2021 р., суд звертає увагу, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

У зв`язку із вказаним, судом встановлено, що податковим органом правомірно прийнято оскаржувану вимогу, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено суду правомірність доводів на яких ґрунтуються позовні вимоги. Водночас, відповідачем доведено суду правомірність прийняття вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску №Ф-6692-55 від 15.02.2021 року.

З огляду на те, в задоволенні позову відмовлено, а судові витрати відповідачем не понесені, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.