Справа № 640/16964/22
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 жовтня 2022 року м. Київ № 640/16964/22

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчук А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доДержавного агенства України з управління зоною відчуження (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26)
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного агентства України з управління зоною відчуження, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного агентства з управління зоною відчуження, яка полягає у неприйнятті рішення щодо розміру премії генеральному директору Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» ОСОБА_1 за І квартал 2020 року;

- зобов`язати Державне агентство з управління зоною відчуження, в особі Голови Державного агентства України з управління зоною відчуження (або уповноваженого ним заступника), прийняти рішення щодо розміру премії генеральному директору Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» ОСОБА_1 за І квартал 2020 року.

За змістом пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам статей 160, 161, 172 КАС України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 гривень.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додав меморіальний ордер №МВ59368990 від 03.10.2022 на суму 992,40 грн.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За результатами перевірки зарахування сплаченого судового збору судом встановлено, що кошти за платіжним документом перераховані не на реквізити Окружного адміністративного суду міста Києва.

Окрім того суд зазначає таке.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору в межах даної адміністративної справи стала бездіяльність відповідача стосовно неприйняття рішення щодо розміру премії генеральному директору Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» ОСОБА_1 за І квартал 2020 року.

Як встановлено судом, що 01.09.2020 року згідно наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження (ДАЗВ) № 111-ОС ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора ДСП «Об`єднання «Радон» у зв`язку із анулюванням допуску до виконання особливих робіт на ядерних установах з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізування випромінювання за першою категорією, відповідно до вимог ст. 66 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

01 вересня 2020 року згідно наказу № 172-к/тр ДСП «Об`єднання «Радон» припинено трудові відносини з ОСОБА_1 .

Не погодившись із вказаними рішення ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд поновити його на роботі у ДСП «Об`єднання «Радон» на посаді генерального директора ДСП «Об`єднання «Радон»; скасувати наказ Державного агентства України з управління зоною відчуження від 01.09.2020 року № 111-ОС та наказ ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.09.2020 року № 172-к/тр; стягнути з ДСП «Об`єднання «Радон» середньомісячній заробіток за час вимушеного прогулу, який на день пред`явлення позову становить 629 290 грн. 50 коп. та премію за 1 квартал у розмірі 217 962 грн. 00 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року у справі № 752/21453/20 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача премію за 1 квартал 2020 року у розмірі 217 962 грн. В задоволенні позову про поновлення на роботі відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.08.2022 року у справі № 752/21453/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ДСП «Об`єднання «Радон» задоволено. Скасоване рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення премії і ухвалене в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення з ДСП «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 премії за 1 квартал 2020 року у розмірі 217962,00 грн. відмовлено.

В той же час, в позовній заяві позивач посилається, що про можливість неприйняття відповідачем рішення щодо розміру премії позивачу, останньому стало відомо з моменту встановлення Київським апеляційним судом відповідних обставин у справі №752/21453/20, а про сам факт такої бездіяльності відповідача позивачу стало достеменно відомо лише у вересні 2022 року, після отримання відповіді на його лист від ДАЗВ.

Однак з наведеного вище слідує, що питання щодо виплати позивачу премії за вказаний період було предметом дослідження у межах справи № 752/21453/20. Тобто під час звернення до Голосіївського районного суду м. Києва у жовтні 2020 року позивачу було відомо про можливість порушення його прав щодо виплати премії.

В подальшому, вже після набрання законної сили рішенням у справі № 752/21453/20, ОСОБА_1 04 жовтня 2022 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, зі спливом двохрічного терміну.

На переклонання суду, зазначені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не є поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 р. у справі "Пелевін проти України" (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов було подано позивачем з пропуском строку звернення до суду, при цьому не було наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність позовної заяви вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду:

- доказів сплати суми судового збору (оригінал платіжного документа) (перерахування коштів здійснюється за реквізитами зазначеними на сайті https://adm.ki.court.gov.ua/sud2670/gromadyanam/tax/);

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обставин, що вказують на поважність причин пропуску такого строку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали.

Згідно з частиною третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 94, 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Б. Федорчук