Справа № 320/1095/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

14 жовтня 2022 року м.Київ № 320/1095/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 05.10.2020 по 28.01.2021 за затримку розрахунку при звільненні у сумі 2 300 966,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 03.09.2020 №2539/0/15-20 позивачку звільнено з посади судді Броварського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та з 05.10.2020 відраховано зі штату судді вказаного суду. При звільнені не було проведено розрахунку у повному обсязі, зокрема, позивачці не виплачено суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 27.08.2020. Водночас, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №320/11071/20 з позивачкою проведено розрахунок лише 28.10.2021. Позивачка стверджує, що несвоєчасність повного розрахунку при її звільненні, є підставою для відповідальності відповідача згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України, та стягнення на її користь середнього заробітку за період з 05.10.2020 по 28.10.2021 за затримку розрахунку при звільненні у сумі 2 300 966,55 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 04.04.2022 судом прийнято до розгляду заяву представника позивачки про уточнення позовних вимог, та вирішено перейти до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження. Також, призначено підготовче судове засідання на 10.05.2021.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив про те, що на момент відрахування зі штату суду ОСОБА_1 та проведення з нею розрахунків вина відповідача була відсутня. У період з 18.04.2020 до 28.08.2020 обмеження у максимальному розмірі 47 230 грн на місяць відбувалось на підставі ч.1 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", яким безпосередньо встановлені обмеження при нарахуванні суддівської винагороди. Крім того, ч.5 ст. 122 КАС України встановлено спеціальний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, в один місяць. Зі змісту наведених норм слідує, що такий місячний строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свободі чи інтересів. При цього, позивачці було відомо про порушення її прав ще 04.11.2020 при звернення до суду з позовом про стягнення несплаченої суми суддівської винагороди. З огляду на пропуск позивачкою строку звернення до суду, представник відповідача просив залишити позовну заяву без розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися на 07.06.2022, 30.06.2022.

Позивачка, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною ним у відзиві на позовну заяву, подала відповідь на відзив, у якій зазначила про те, що у даному випадку потрібно застосувати положення п.1 ст. 233 КЗпП України, яким передбачається строк звернення до суду у три місяці з моменту припинення відповідачем порушення, тобто з 28.10.2021, та який нею дотримано.

Протокольною ухвалою суду від 30.06.2022 закрито підготовче судове засідання, та призначено розгляд справи по суті на 19.07.2022.

У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання по справі відкладено на 16.08.2022.

Відповідач, не погоджуючись з відповіддю на відзив на позовну заяву позивачки, надіслав заперечення на відповідь на відзив, у яких стверджує, що з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою ч.5 ст. 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини 1 ст. 233 КЗпП України.

У судове засідання, призначене на 16.08.2022 сторони не зв`ялися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника відповідача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою суду від 16.08.2022 вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження згідно з ч.9 ст. 205 КАС України.

Ухвалою суду від 13.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та визначено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання клопотання про поновлення строку та документів на підтвердження та обґрунтування поважності причин строку звернення до суду з цим позовом.

Вказана ухвала суду набрала законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає окремому оскарженню.

Суд зауважує, що відповідно до частини п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ухвала суду була направлена засобами поштового зв`язку на поштову адресу, зазначену у позовній заяві: АДРЕСА_1 , а також на електронні адреси позивачки та її представників, зазначені у позовній заяві: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно витягу з відстеження офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта" - http://ukrposhta.ua, за трек-номером № 010, ухвала суду від 13.09.2022 позивачці не вручена "з інших підстав".

Згідно з ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана копія ухвали доставлена до електронної скриньки позивачки та двох представників 13.09.2022 об 15 год. 16 хв., про що свідчить та звіт про доставку електронного листа від 13.09.2022.

Відповідно до ч.10 ст. 126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Отже, останнім днем установленого судом строку для надання суду документів для усунення недоліків позовної заяви є 23.09.2022.

Однак, станом на 14.10.2022 позивачка та її представники не виконали вимоги, встановлені ухвалою суду від 13.09.2022, будь-яких заяв чи клопотань по справі №320/1095/22 не надали.

Відтак, позов необхідно залишити без розгляду, виходячи з такого.

Частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Відповідно до визначення, наявного у п.17 ч.1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20 та враховуються судом під час вирішення даного спору.

За матеріалами справи остаточний розрахунок з позивачкою ТУ ДСА в Київській області провело 28.10.2021, проте до суду з цим позовом ОСОБА_1 звернулась лише 27.01.2022, тобто через три місяці після отримання належних їй при звільненні коштів, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом місячного строку.

Суд зазначає, що дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукуючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного вчинення ними передбачених КАС України процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними і після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском встановленого процесуальним законом місячного строку.

При цьому, суд зауважує, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних доказів, які б унеможливлювали або позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом (КАС України) строки з відповідним адміністративним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що порушені його права та законні інтереси.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У постанові від 14 червня 2018 року (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява №24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Оцінюючи обставини звернення позивача з позовом до суду, із урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України суд зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

13.09.2022 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, оскільки позовна заява не відповідала вимогам, передбаченим частиною шостою статті 161 КАС України (позивач звернулася до суду з цим позовом після закінчення строку, установленого законом, та без подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду), тому позивачу було встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску. Проте, позивачка не усунула цих недоліків у строк, встановлений судом.

Крім того, при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №420/358/22, від 02.09.2022 у справі №640/26290/20, від 11.02.2021 у справі №240/532/20 щодо строків звернення до суду у подібних правовідносинах.

З урахуванням наведеного, оскільки позивачка не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду від 13.09.2022, а саме не подала заяви про поновлення строку звернення до суду, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому на підставі частини п`ятнадцятої статті 171, пункту 7 частини першої статті 240 КАС України, позов необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши позивачці, що відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Адмінінстративний позов ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області (код ЄДРПОУ - 26268119, м.Київ, вул.Жилянська, 58-Б) про стягнення середнього заробітку, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.