Справа № 160/11151/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М. В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 (далі ОСОБА_3 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить суд:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 01 лютого 2021 року нарахування та виплату довічно призначеної пенсії ОСОБА_4 у відповідному розмірі, передбаченому законодавством, з індексаціями, перерахунками та надбавками, відповідно до ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з виплатою компенсації розрахованої за нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження порядку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», за невчасно отримані та неотримані суми пенсійних виплат, як частини доходу, за період невиплати з 01.02.2021 по дату фактичної виплати усієї суми пенсії.
30.08.2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції відповідача зазначено, що виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено з 01.08.2021 у зв`язку з тим, що позивач не отримував пенсію більше одного року. Виплату пенсії позивачу було поновлено з 01.02.2021 на виконання доручення Пенсійного фонду України від 04.01.2022 у розмірі, визначеному постановою суду від 21.05.2014. Пенсія обчислена відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виходячи із заробітної плати позивача за період з 01.03.1992 по 28.02.1997.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 .
Позивач має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі 18.11.2014 року, термін дії довічно.
З листа відповідача від 24.03.2022 року випливає, що ОСОБА_3 з 07.10.2009 року призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 по справі №160/27075/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.10.2021 року про відмову в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_5 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_5 , починаючи з 01.02.2021 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до довідки про доходи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №869010 за період з січня 2019 по січень 2021 року розмір пенсії ОСОБА_6 становив:

- з січня 2019 по лютий 2019 року - 4356,14 грн щомісячно;

- з березня 2019 по червень 2019 5073,78 грн щомісячно;

- з липня 2019 по листопад 2019 5079,81 грн щомісячно;

- з грудня 2019 по квітень 2020 5086,47 грн щомісячно;

- з травня 2020 по червень 2020 5629,47 грн щомісячно;

- з липня 2020 по листопад 2020 5636,43 грн щомісячно;

- з грудня 2020 по січень 2021 5641,56 грн щомісячно.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №80 від 24.03.2022 за період з лютого 2021 по березень 2022 року розмір пенсії ОСОБА_6 становив 2431,81 грн щомісячно.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.03.2022 на звернення позивача від 03.02.2022 повідомлено ОСОБА_3 про те, що постановою Нікопольського міськрайонного суду від 21.05.2014 по справі №182/3271/14-а було зобов`язано поновити позивачу пенсію з 07.10.2009, здійснивши її розрахунок згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням довідок про заробітну плату №19 та №20 від 05.01.2010 та наявного загального трудового стажу. З 01.02.2021 виплату пенсії ОСОБА_5 було припинено у зв`язку з тривалою неоплатою. На виконання доручення Пенсійного фонду України від 04.01.2022 виплату пенсії було поновлено з 01.02.2021 у розмірі, визначеному на виконання постанови суду від 21.05.2014.

Вважаючи протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії після поновлення її виплати з 01.02.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 7 Закону №1058-IV передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 3 статті 42 Закону №1058-IV, з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Матеріали справи свідчать, що після поновлення виплати пенсії позивачу з 01.02.2021, її розмір значно зменшився: з 5 641,56 грн до 2 431,81 грн.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано жодного доказу на підтвердження наявності правових підстав для зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 з 01.02.2021.

Суд критично оцінює посилання відповідача на доручення Пенсійного фонду України від 04.01.2022 та постанову Нікопольського міськрайонного суду від 21.05.2014 по справі №182/3271/14-а, оскільки такі докази суду не надано та вони відсутні в загальному доступі.

За змістом статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 з 01 лютого 2021 року, виплата якої була відновлена рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №160/27075/21.

Одночасно, суд зазначає, що матеріали справи не підтверджують, що зменшення розміру пенсії відбулось внаслідок скасування відповідачем усіх підвищень, індексації, надбавок та доплат відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В частині вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 01 лютого 2021 року нарахування та виплату довічно призначеної пенсії ОСОБА_4 з виплатою компенсації розрахованої за нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження порядку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», за невчасно отримані та неотримані суми пенсійних виплат, як частини доходу, за період невиплати з 01.02.2021 по дату фактичної виплати усієї суми пенсії, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) , компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати передбаченої Законом № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати саме нарахованої пенсії.

Матеріли справи свідчать, що позивачу зменшено розмір пенсії з 01.02.2021, проте станом на час розгляду цієї справи донарахування пенсії не відбулось, внаслідок чого зазначені вимоги є передчасними та наразі задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 3275-8593-6144-9649 від 21.07.2022 року.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 лютого 2021 року, виплата якої була відновлена рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №160/27075/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01 лютого 2021 року нарахування та виплату довічно призначеної пенсії ОСОБА_5 у відповідному розмірі, передбаченому Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар