Справа № 580/1802/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 580/1802/20

адміністративне провадження № К/990/26480/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельник Лесі Ігорівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №580/1802/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Черкаської обласної прокуратури від 28.04.2020 № 112к про звільнення її з посади прокурора Відділу забезпечення представництва інтересів держави в суді Управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.04.2020;

- визнати протиправним і скасувати рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 №186 про неуспішне проходження нею атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- поновити на посаді прокурора Відділу забезпечення представництва інтересів держави в суді Управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Черкаської області або на рівнозначній посаді прокурора прокуратури Черкаської області та в органах прокуратури;

- стягнути з Черкаської обласної прокуратури на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.04.2020 до дати винесення судового рішення.

02 жовтня 2020 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

09 листопада 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року залишено без змін.

27 липня 2022 року постановою Верховного Суду скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 580/1802/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.

30 серпня 2022 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року залишено без змін.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 30 вересня 2022 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційній скарзі представником позивача зазначено про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права з посиланням на статтю 77 КАС України та пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Суд зазначає, що посилання на підпункт 3 частини третьої статті 353 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на конкретний пункт частини четвертої статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Крім того, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Таким чином, у касаційній скарзі не наведено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, скаржник лише обмежився посиланням на статтю 77 та пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України, зазначаючи про порушення норм процесуального права, однак ним не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної конкретним пунктом (пунктами) вказаної норми КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням скаржником у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельник Лесі Ігорівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №580/1802/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова